- Salut. - ’Neața.
E nebunie curată. Să știi că… nu pot continua așa.
Dar de ce?
Am nevoie de puțin spațiu.
Adică trebuie să plec și eu?
Doar nu crezi că vorbește numai cu mine.
- Mai taci! - Tu să taci!
Urăsc chestia asta.
O să te obișnuiești. E ca o grămadă la rugby.
- Nu. Nu mai vreau asta. - Mergem la muncă cu tine.
- Și la întâlniri. - Și la cumpărături.
Și la baie.
- Elaine! - Nu pot să respir.
- Elaine! - Mă sufoc. Nu pot să respir.
Mă omorâți cu toții.
Oprește-ți alarma!
CV-ul tău e impresionant, George.
Dar cum se potrivește cu ceea ce facem la Kruger Industrial Smoothing?
La echipa Yankees, făceam lucrurile să meargă ca unse,
cizelam, șlefuiam.
De fapt… îi spuneam „frecușul”.
Aici scrie că ai lucrat patru zile la Play Now?
Trebuia să scrie 14. Dați-mi voie să…
George, voi fi sincer. Nu știu ce să zic în privința ta.
Dar avem nevoie de cineva.
Nu veți regreta, domnule.
Nu-mi pasă.
Hai să-ți găsim un birou.
Când am văzut poza, mi-am amintit unde-l văzusem.
Faza cu boxa portabilă.
Faza cu boxa portabilă?
În vara lui ’89, sunt pe plajă.
O familie se așază lângă mine.
Mă duc în apă. Când ies,
hainele, prosopul, umbrela, totul a dispărut.
Sunt furios.
Încep să țip la copii, cerând lucrurile înapoi,
și în final o iau razna.
Le înșfac boxa portabilă și le-o azvârl în ocean.
- Da. - Pare rezonabil.
Da.
Apoi îmi văd hainele plutind pe apă.
Apa le luase, nu copiii.
Și mai rezonabil.
Acum, tatăl începe să țipe la mine.
Cere să-i plătesc boxa, așa că…
până la urmă i-am dat o adresă falsă și m-am cărat.
Iar tipul ăla e noul tău șef?
Până când poza o să-i împrospăteze memoria.
Kruger. Nu-i vorba de Kruger Industrial Smoothing, nu?
- Ba da. - Polizoare, mașini de șlefuit, tocile.
Ăștia au rasolit lucrarea la Statuia Libertății.
Așa. N-au reușit să scoată chestia verde.
E o companie oribilă. Nu există nici urmă de management.
Aș putea să-mi fac de cap.
Știi ce să faci?
Iei poza aia de acolo vreo două zile și o retușezi.
Adică să o modific?
Mai știi poza cu mine și Gerald Ford de-am dus-o la retușat?
L-au scos imediat pe Ford.
E o idee fenomenală.
Kruger ăsta nu știe nimic.
- Abia aștept să lucrez pentru el! - Da.
Iisuse! Uită-te și tu!
Sandviciul ăsta e groaznic.
Peste tot primești numai cărnuri deformate, de proastă calitate.
Ia uite!
N-am mai mâncat un sandvici ca lumea de 13 ani.
Nici eu.
Problemele noastre cu carnea s-au rezolvat.
- De unde ai chestia asta? - Am dat la schimb aparatul de cârnați.
Uite ce subțire e. E suprafață pură.
Gustul nu are unde să se ascundă.
- Salut. - Salut. O felie.
Bun venit în ținutul aromei!
E chiar bunicică.
Am întâlnire cu doctorița aia a ta.
Sara Sitarides?
Ce-i cu tine?
O mai știi pe vecina de alături?
Apartamentul care miroase mereu a cartofi?
Tot blocul tău miroase a cartofi.
Javra pleacă la Paris și-și lasă ceasul deșteptător pornit.
Sună de azi-noapte, de la 3:30.
A pățit-o și Lomez. A scurtcircuitat rețeaua vecinului.
Cum a făcut asta?
Păi, e ușor.
Stai să termin de feliat și-ți povestesc.
Jerry, ne trebuie o ladă de chifle.
Cred că a mai rămas una în depozit.
Coridorul miroase a cartofi.
- Știu. Ăsta-i apartamentul. - Bine.
Vezi?
Priza asta probabil e conectată la apartamentul ei.
Uite ce-o să facem.
Luăm agrafa asta și o îndoim,
ca să-i scurtcircuiteze toată rețeaua.
Ține.
Cred că o să te las pe tine.
Nu. E ușor. Fă-o rapid.
Nu, chiar nu vreau.
Păi, nici eu nu vreau.
- Credeam că ai mai făcut asta. - Da, păi, am mai făcut-o. Dar…
Nu-i floare la ureche.
Atunci cum o s-o facem?
Bine, gata. În regulă, am s-o fac.
Măiculiță!
Ești teafăr?
O să-mi cadă unghia aia.
Îmi place provocarea medicinei.
Firește, tu n-ai avea de unde ști cum e
să ai viața cuiva în mâinile tale.
Păi, să știi că am un vecin…
O glumă.
Ai idee cum e să salvezi viața cuiva?
E ca și cum ai înscrie un home run la softball?
- Nu. - Fiindcă am dat unul săptămâna trecută.
ATELIER FOTO DEVELOPARE ÎNTR-O ORĂ
Poftim. Te-am retușat de te-am făcut nisip și cer.
Ce-ai făcut aici?
Ai scos tipul greșit.
Parcă ziceai că vrei să te scot pe tine.
Dar sunt încă aici. L-ai scos pe celălalt.
Da’ știu că ai pierdut păr.
Sunt conștient de asta!
Cel mai bun cuțit de tăiat pizza.
Șaptezeci și șase de dolari.
Cât de des fac eu…?
Trebuie să cumpăr o carte.
Pisica.
L-a scos pe Kruger?
Sper să nu se prindă Kruger că lipsește până nu repară tipul greșeala.
Feliatorul ăsta e de nestăpânit.
De unde ai halatul de măcelar?
Când cumperi multă carne, primești orice.
Kramer!
Vecina mea are o pisică.
Când ai luat curentul,
am oprit și aparatul automat de hrănit.
Așa a pățit și Lomez.
Și ce-a făcut?
S-a mutat la un motel, iar pisica a murit până la urmă.
Mieunatul e mai rău decât ceasul deșteptător.
Asta-i o problemă delicată.
- Cum a fost întâlnirea? - A murit pe masă.
Timp de o oră și jumătate, am simțit
că-s un nimic dacă nu salvez vieți.
Păi, e foarte concentrată.
Dermatologia e viața ei.
Dermatologia?
Da. E medic dermatolog.
Salvează vieți?
Toată profesia se rezumă la „Pune niște aloe”.
Feliatorul. Elaine! Să mergem!
- Unde mergem? - Pisica.
Ia carnea aia și la drum!
- Când mai ieși cu ea? - Ce rost mai are?
O să ratezi o ocazie grozavă
de-a o pune la locul ei pe vindecătoarea cu aloe?
Întâlnire de răzbunare?
Ți se potrivește ție, nu mie.
Ar putea fi bestial, Jerry. Salvează vieți?
E ceva mai sus de o angajată la Clinique.
Dermatologi! Pielea n-are nevoie de medic.
Normal că nu. O speli, o usuci și gata.
Ai dreptate. O sun acum și-i zic vreo două.
A, nu, nu așa.
Trebuie orchestrat cu grijă.
Mergeți la o cină elegantă, flori.
- Flori? - Da. Trebuie să fii stilat.
- Deci ai mai făcut asta? - Am fost pe-aproape.
N-am convins-o să iasă a doua oară cu mine.
Cred că e o jumătate de milimetru.
Poate tăia așa subțire?
Am tăiat felii așa de subțiri că nici nu le vedeam.
Cum știai că le tăiai?
Păi, cred că doar bănuiam.
Nu te teme, pisicuțo. Vine cina.
Ia uite! E de panoul de onoare.
- Bine, haide! - Da, bine, o bag acum.
- Da, uite cum alunecă sub ușă. - Bine.
- Haide, vino! - Ia-o. Hai, pisicuțo, papă!
- Ca să vezi, a mers. - Da.
- Poți să mi-l împrumuți? - Nu prea cred.
De ce nu?
Păi, nu ai fost instruită.
Ce trebuie să știu?
Unde se pune carnea.
Chiar acolo?
De unde-l pornești?
De acolo.
Dar unde pui carnea?
Restaurantul, florile. E foarte frumos.
Păi, sunt un tip stilat.
- Cum merge salvarea vieților? - Bine.
Cred că e nevoie de un coș foarte mare să ucidă un om.
Ce te-a apucat?
Spui că salvezi vieți?
Eu zic că ești dr. Spărgătoarea de coșuri.
Doamnă dr. Sitarides?
Dle Parry, ce mai faceți?
Vreau să vă mulțumesc din nou că mi-ați salvat viața.
V-a salvat viața?
Am avut cancer la piele.
Cancer la piele!
Fir-ar!
Aveai dreptate, Kramer, feliatorul ăsta e fenomenal.
Da. Da, nu. Îl aduc eu diseară.
Bine. Pa.
Tocurile astea sunt inegale.
ATELIER FOTO
Poftim, dle Costanza.
Ce-i asta? Ăsta…
E un desen.
Dar pare real, nu?
E o caricatură.
A trebuit să-l desenez din memorie.
Ținând cont de asta, mi se pare foarte bun.
Dar nu e o fotografie. Am nevoie de o fotografie.
Atunci fă rost de un aparat foto!
Arată ca un personaj din „Peanuts”.
Știu. Acum n-o mai pot repara decât cu o fotografie a lui Kruger.
Poți face rost.
- La bustul gol? - Nu poți face rost.
Poate că nu era locul tău la Kruger.
Păreau foarte dezorganizați.
Înțeleg.
Ce zici de Paza de Coastă?
Pare o organizație mândră. Cu tradiție.
Adevărat.
Adică pentru tine?
- Ce crezi? - Și răul tău de mare?
Aș putea lucra pe uscat.
Nu știu dacă au oameni pe uscat.
Cineva trebuie să dezlege barca înainte să plece în larg.
FULGI DE PORUMB
- Patent? - Sertar.
- L-am găsit. - La ce-ți trebuie?
Eu…
Mi-a rămas o bucată de toc în feliator.
- Poftim? - Bine. M-a luat valul cu feliatorul.
Dar să nu-i zici lui Kramer, bine?
Ține… foarte mult la el.
Era să uit să te întreb. Cum a mers întâlnirea de răzbunare?
A mers bine.
Te-ai îmbrăcat frumos? Ai fost stilat?
Da, la început am fost stilat.
Da, bravo ție! I-ai arătat ce-i ăla stil.
Dar apoi am aflat de cancerul la piele.
- S-a întors împotriva ta? - Da.
Deci am noroc că n-am încercat asta.
Normal că tratează cancerul la piele. Așa am cunoscut-o.
Făcea un screening de cancer la piele la Peterman.
Asta fac dermatologii.
Din păcate, aceste informații m-ar fi putut ajuta.
Stai puțin!
A făcut un screening de cancer la piele la Peterman?
- Ar putea face și la Kruger? - Nu știu. Presupun.
Aranjez un screening, toți își dau jos cămașa…
iar eu îi fac o poză la bustul gol lui Kruger.
Ți-a picat cu tronc tipul?
Jerry, trebuie să vorbești cu Sitarides.
Ieri îmi spuneai că trebuie să mă răzbun pe ea.
Și am greșit, Jerry.
Trebuie să-i ceri scuze.
- Trebuie? - Da.
Fiindcă e un gest matur, demn de un adult.
Și ce treabă are cu mine?
Salut.
Elaine!
Bun, unde e SP 2000?
Am de feliat.
L-am uitat.
Mă duc acasă.
Bine. Vin cu tine.
Păi, nu mă duc direct acasă.
Mai întâi, trebuie să opresc la…
circ.
Știi tu, unde-s toți… clovnii.
Bine, distracție plăcută!
Fără clovni. Nu-mi plac clovnii.
Clovnii.
Din nou, îmi pare rău. N-aveam dreptul să țip la tine.
Ești un medic care salvează vieți și eu sunt doar un comediant.
Jerry, ajunge. O să fac screeningul amicului tău,
deoarece cred în asta,
dar între noi doi s-a terminat totul.
Dr. Spărgătoarea de coșuri?
Exact.
Încă mă pricep.
Ieși, toc afurisit!
- Elaine? - Kramer?
Da, ascultă, am nevoie de feliator.
Stai puțin!
Ce se întâmplă?
Nimic.
- Uite. Ține-l. - Ce?
- Bine. Vorbesc la telefon. - Da.
Vorbesc cu cineva la telefon.
Lama e lovită rău de tot. Zău acum!
- Elaine! - Telefon!
Vorbesc la telefon.
Haide, e important.
Hei! Ieși naibii de-aici!
Mamă, ai o groază de cartofi!
George a dus feliatorul la Kruger
și mi-l șlefuiesc ei.
Ce naiba-i asta?
Pare să fie o reacție alergică.
Ai purtat cumva o barbă falsă?
Nu.
- Dar ce-ai făcut? - Nimic. M-am trezit, am făcut comisioane,
am mers la Sara să-i cer scuze…
Stai așa. La dr. Sitarides? Ce s-a întâmplat?
Am încercat să-i cer scuze. N-a mers prea bine.
De-acolo și erupția.
Ce? Ea mi-a dat urticaria?
Jerry, după cum spune și Biblia, „Cel ce vindecă poate și îmbolnăvi”.
Să știi că mi-a atins fața.
Ascultă. Trebuie s-o găsești,
să știe că nu ești perniță de ace și eprubetă.
Mă cam mănâncă.
Poate merg la Kruger să vorbesc cu ea.
Super. Trebuie să merg să-mi iau feliatorul.
Să știi că n-am găsit depozitul ăla.
Nemaipomenit, ce să zic.
Am vorbit cu dl Kruger. Vine imediat.
Mi-a cerut să fac o poză pentru dosar.
Ce dosar?
Dosarul lui personal. Nu întreb. Eu…
Jerry! Ce cauți aici?
Nu știu. Asta?
Pare o urticarie.
De unde crezi că a apărut?
- Ce faci? - Lămurește situația.
Hai, Sitarides. Varsă tot.
Ce fel de știință pervertită practici?
Sugerezi cumva că te-am infectat dinadins?
Vreau antidotul, Spărgătoareo de coșuri.
Pân-aici. Am plecat.
Ești nebun de legat.
Oare?
Mi-ai atins fața. N-a fost doar în capul meu.
Dr. Sitarides, nu pleca!
Mersi, Jerry!
Salut, George. Salut, doctore.
Facem un screening acolo?
Da. Da, intrați. Venim într-o clipă.
Venim imediat.
- „Doctore”? - Kramer, e perfect.
Intră acolo, prefă-te că ești medic și verifică dacă are alunițe.
Alunițe. Da.
Verișoarele urâte ale pistruilor.
Și fă-i o poză la bustul gol.
Pui la cale o mare trăsnaie, nu?
Bun. Haide. Intră acolo. Iute, hai!
Pân-aici. Nu mai suport.
Mamifer mascul.
Cu vârsta de aproximativ 30-60 de ani.
Greutatea…
Nedeterminată.
Bine, domnule Kruger, acum vom face o fotografie pentru dosar,
așa că vă rog să vă ridicați.
Zâmbiți larg.
Nu, nu așa de larg.
Da, așa e bine. Da. Bun.
Da, să aruncăm un ochi.
Bun, deci…
ață de la cămașă pe umărul stâng.
Va trebui să o monitorizez.
De cât timp faceți asta, dr. Van Nostrand?
De foarte multă vreme.
Da, am văzut alunițe așa de mari, că aveau propriile alunițe.
Pistrui cât doi bărbați.
Eu cum stau?
Până acum, totul e bine.
- Kramer, îți rămân dator. - George, avem o problemă.
- Ce e? - Are o aluniță pe umăr, foarte suspect.
Spune-i că ești îngrijorat, să meargă la altcineva.
George, de ce eu, dermatolog cu studii la Juilliard,
l-aș trimite la alt medic?
Fiindcă nu ești dermatolog.
El crede că sunt și nu-i voi trăda încrederea.
Uite ce vreau să fac.
Cred că pot preleva o mostră…
O mostră?
Dacă-mi aduc feliatorul și stă locului…
Nu. Nu pui feliatorul de carne pe șeful meu.
Va fi ultrasubțire. Nici nu va simți.
- Nu. Sub nicio formă! - Bine.
Ei bine… opinia mea de medic e că faci o mare greșeală
și voi nota asta în fișa mea.
Bună, am sunat la Allied Locksmith?
În sfârșit. Bun, am nevoie să vină cineva la mine de urgență.
Închide-l! Închide-l odată!
Chem un lăcătuș, bine? Relaxează-te!
Bun. Pân-aici!
Da, adresa e 78 West…
Măiculiță!
Alo?
I-a ieșit lui Kramer?
Da. Și fotografia e retușată, pe biroul lui. Nu mulțumită ție.
Femeia a căutat-o cu lumânarea. Uită-te la gâtul meu.
Parcă am avut barbă de albine.
- Ar trebui să mergi la medic. - Am sunat la toți.
Știi ce greu găsești un dermatolog în orașul ăsta?
Un dermatolog adevărat.
Carcinom cu celule scuamoase ale pielii.
Nu ești medic. N-ar trebui să ai așa cărți.
Asta are și trebuie să-l sun. O să mărturisim.
Nu-i poți spune adevărul. Se va duce totul de râpă.
Nu vreau asta pe conștiință.
Bine, îl conving să meargă la un medic adevărat.
- Stai departe de el. Da. - Bine.
Oare au și o poză cu erupția mea aici?
Da, au totul, Jerry. Am subliniat părțile cele mai bune.
Asta seamănă cu ce am eu.
„Cauzată de expunerea la benzen,
ingredient des întâlnit în soluțiile de curățat metalul.”
Ce ciudățenie!
Ce faci?
Îmi curăț feliatorul.
E prosopul meu de mâini.
Îl folosesc pe față, gât și piept.
Asta mi-a provocat urticaria. Nu dr. Sitarides.
Ci dr. Van Nostrand.
Deci, cumva, soluția de curățat reacționează la otrava pe care ți-o dă.
Bun, hai, ieși.
Și ia-ți și soluția cu tine.
Vezi că-i toxică!
George, intră!
Mă uitam pe raportul anual. Mamă, ne-am luat-o în freză anul trecut.
Dle Kruger, am primit un mesaj de la dr. Van Nostrand.
Spune că ar fi indicat să vă vadă alt medic alunița aceea.
Nu mă îngrijorează.
A spus că ar putea fi canceroasă. Mai bine mergeți la un consult.
George…
uită-te la fotografia asta.
A fost făcută acum zece ani.
Alunița aia arată exact la fel ca astăzi.
Deci n-am motive să-mi fac griji.
Cum ziceți dv.
De fapt…
să-ți zic ceva haios despre poza asta.
Eram la plajă,
iar lângă noi era un tip cu mutră cretină.
Când a intrat în apă să înoate, eu și fiii mei i-am luat lucrurile
și i le-am aruncat în ocean.
Ce ratat grăsan.
Ei bine, ratatul ăla grăsan eram eu.
Și eram în poza aia până am intrat aici,
am furat poza și m-am scos din ea.
Să fiu al naibii!
Ai pierdut o groază de păr.
Așa mi se spune.
Mai vrei pastramă?
Ce mi-ai dat ultima oară? Era bunicică.
Da, carne cu măsline.
- Mai vrei? - Da.
Nu pot să cred că nu te-a dat afară după tot ce-ai făcut.
A zis că nu-i pasă.
Doamne, ador locul ăla.
Ai fost la alt dermatolog?
Da, am mers la dr. Kazarian.
A zis că e foarte grav.
- Ce ți-a dat? - Aloe.
Unde-i lăcătușul ăla?
E greu de adus la ora asta.
- Îmi dai ceva de băut? - Da, imediat vine.
Subtitrarea: Lucia Popovici