‫היי.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫זה טירוף, אני לא יכולה להמשיך ככה.‬
‫אבל למה?‬ ‫-אני צריכה מרחב.‬
‫זה אומר שגם אני צריך לעזוב?‬
‫היא בטח לא מדברת רק אליי.‬
‫היי, תשתוק.‬ ‫-שתוק אתה.‬
‫אני שונאת את זה.‬
‫עוד תתרגלי. זה כמו ההתכנסות במשחק רגבי.‬
‫לא, אני לא רוצה את זה יותר.‬ ‫-אנחנו נלך איתך לעבודה.‬
‫ולדייטים שלך.‬ ‫-ולקניות.‬
‫ולשירותים.‬
‫איליין. איליין. איליין.‬ ‫-אני לא יכולה לנשום.‬
‫איליין. איליין.‬ ‫-אני נחנקת, אני לא יכולה לנשום.‬
‫אתם הורגים אותי!‬
‫תכבה את השעון המעורר!‬
‫הרקע שלך מרשים, ג'ורג',‬
‫אבל איך הוא קשור למה שאנחנו‬ ‫עושים ב"קרוגר, ליטוש תעשייתי"?‬
‫ב"ינקיס" כל הזמן החלקתי את העניינים,‬
‫אתה יודע, קיצצתי וליטשתי.‬
‫למעשה, תמיד אמרנו שאנחנו עובדים ב"מטחנה".‬
‫כתוב פה שעבדת ב"שחק עכשיו"‬ ‫במשך ארבעה ימים?‬
‫זה אמור להיות 14, תרשה לי...‬
‫ובכן, ג'ורג', אם לומר את האמת,‬ ‫אני לא יודע מה להחליט לגביך.‬
‫אבל מה זה משנה, אנחנו זקוקים למישהו.‬
‫אתה לא תתחרט, אדוני.‬
‫לא אכפת לי.‬
‫בוא נמצא לך משרד.‬
‫כשראיתי את התמונה, נזכרתי איפה ראיתי אותו.‬
‫תקרית הסטריאו הנייד.‬
‫"תקרית הסטריאו הנייד"?‬
‫קיץ 89', הייתי בחוף.‬
‫משפחה אחת התיישבה לידי.‬
‫נכנסתי למים. כשיצאתי,‬
‫הבגדים שלי, המגבת שלי,‬ ‫השמשייה שלי, הכל נעלם.‬
‫רתחתי מזעם. התחלתי לצעוק על הילדים,‬
‫דרשתי את הדברים שלי בחזרה,‬ ‫ובסוף איבדתי את העשתונות.‬
‫תפסתי את הסטריאו הנייד שלהם,‬ ‫והשלכתי אותו לים.‬
‫כן...‬ ‫-נשמע הגיוני.‬
‫ואז ראיתי את הבגדים שלי צפים שם.‬
‫הגאות סחבה אותם, לא הילדים.‬
‫עוד יותר הגיוני.‬
‫אז האבא התחיל לצעוק עליי,‬
‫ודרש שאני אשלם על הסטריאו.‬
‫בסוף נתתי לו כתובת בדויה, והסתלקתי משם.‬
‫והבחור הזה הוא הבוס החדש שלך?‬
‫עד שהתמונה הטיפשית הזו תרענן את זיכרונו.‬
‫קרוגר... זה "קרוגר, ליטוש תעשייתי", במקרה?‬
‫כן.‬ ‫-מכונות ליטוש, אבני משחזת.‬
‫הם אלה שפישלו עם פסל החירות.‬
‫כן, הם לא הצליחו להוריד את הירוקת.‬
‫זו חברה נוראית, אין שם שום הנהלה.‬
‫אני יכול לחגוג שם.‬
‫יודע מה תעשה? תיקח משם את התמונה‬
‫לכמה ימים, ותשנה אותה.‬
‫במחשב?‬ ‫-זוכר את התמונה שלי‬
‫עם ג'רלד פורד שלקחתי לשם?‬
‫הם הוציאו משם את פורד בלי בעיה.‬
‫זה רעיון טוב.‬
‫לקרוגר הזה אין מושג מה קורה.‬
‫אני כבר מת לעבוד אצלו.‬
‫אלוהים, תראה את זה.‬
‫הסנדוויץ' הזה נוראי.‬
‫בכל מקום נותנים לך בשר זול ומגעיל.‬
‫תראה, תראה.‬
‫לא אכלתי סנדוויץ' הגון כבר 13 שנה.‬
‫גם אני לא.‬
‫היי. בעיית הבשר שלנו נפתרה.‬
‫איך השגת את זה?‬ ‫-תמורת מכשיר הנקניקיות שלי.‬
‫תראה כמה זה דק. הכל שטח-פנים.‬
‫לטעם אין לאן לברוח.‬
‫היי.‬ ‫-היי, פרוסה?‬
‫ברוכה הבאה לארץ הטעם.‬
‫היי, זה לא רע.‬
‫אני יוצא עם הרופאה ההיא שפגשת.‬
‫שרה סיטרידיס?‬
‫מה קרה לך?‬
‫זוכר את השכנה שלי,‬
‫בדירה שתמיד יש ממנה ריח של תפוחי אדמה?‬
‫לכל הבניין שלך יש ריח של תפוחי אדמה.‬
‫הטיפשה הזו טסה לפריז,‬ ‫והשאירה את השעון המעורר דולק.‬
‫הוא מצפצף מאז 3:30 בבוקר.‬
‫זה קרה ללומז, אז הוא עשה קצר אצל השכן שלו.‬
‫איך הוא עשה את זה?‬ ‫-זו לא בעיה,‬
‫תני לי רק לסיים לפרוס, ואני איתך.‬
‫וג'רי, אנחנו נצטרך ארגז לחמניות עגולות.‬
‫אני חושב שנשאר לנו אחד במחסן.‬
‫יש פה ריח של תפוחי אדמה.‬
‫כן, אני יודעת. הנה זה.‬ ‫-טוב.‬
‫את רואה? השקע בטח מחובר לדירה שלה.‬
‫אז זה מה שנעשה...‬
‫ניקח את האטב הזה,‬
‫נכופף אותו, וככה הוא יגרום לקצר חשמלי.‬
‫בבקשה.‬
‫אני אתן לך לעשות את זה.‬ ‫-לא, זה קל.‬
‫פשוט תעשי את זה מהר.‬
‫אני ממש לא רוצה.‬
‫גם אני לא רוצה.‬
‫חשבתי שעשית את זה בעבר.‬ ‫-כן, עשיתי, פשוט...‬
‫זה לא פיקניק.‬
‫אז איך נעשה את זה?‬ ‫-טוב,‬
‫בסדר, אני אעשה את זה.‬
‫הו, מאמה.‬ ‫-אתה בסדר?‬
‫זה הסוף של הציפורן הזו.‬
‫אני נהנית מהאתגר שברפואה.‬
‫לך, כמובן, אין מושג איך זה‬ ‫שהחיים של מישהו תלויים בך.‬
‫טוב, יש לי שכן אחד...‬
‫בדיחה.‬
‫יש לך מושג איזו הרגשה זו להציל חיי אדם?‬
‫זה כמו להשיג "הום ראן" בסופטבול?‬
‫לא.‬ ‫-לפני שבוע היתה לי חבטה מעולה...‬
‫בבקשה, הפכתי אותך לחול ושמים.‬
‫מה עשית פה?‬
‫מחקת את האיש הלא נכון.‬
‫חשבתי שאמרת לי למחוק אותך.‬
‫אבל אני עדיין פה, מחקת את השני.‬
‫איבדת הרבה שיער.‬
‫אני מודע לזה!‬
‫חותך הפיצה הטוב ביותר בעולם.‬
‫76 דולר.‬
‫כל כמה זמן אני מכינה...?‬
‫אני חייבת לקנות ספר.‬
‫החתול.‬
‫הוא מחק את קרוגר?‬
‫נקווה שקרוגר לא ישים לב שהתמונה נעלמה,‬ ‫עד שהוא יסדר את זה.‬
‫הפורס הזה הוא משהו מיוחד.‬
‫מאיפה השגת את חלוק הקצבים?‬
‫אם תקנה מספיק בשר, הם ייתנו לך הכל.‬
‫קריימר.‬
‫לשכנה שלי יש חתול.‬
‫נראה שמכונת ההאכלה הפסיקה לפעול בגלל הקצר.‬
‫זה בדיוק מה שקרה ללומז.‬
‫אז מה הוא עשה?‬
‫הוא עבר למוטל, והחתול מת, בסופו של דבר.‬
‫היללות האלה‬ ‫הרבה יותר גרועות מהשעון המעורר.‬
‫זו באמת צרה.‬
‫איך היה הדייט עם הרופאה?‬ ‫-מת על שולחן הניתוחים.‬
‫היא ניסתה לגרום לי להרגיש שאם‬ ‫אני לא מציל חיים, אני לא שווה כלום.‬
‫טוב, תשמע, היא מאוד ממוקדת.‬
‫דרמטולוגיה זה כל החיים שלה.‬
‫דרמטולוגיה?‬
‫כן, היא דרמטולוגית.‬
‫מצילה חיים?‬
‫כל המקצוע שלה מסתכם‬ ‫ב"תמרח על זה קצת אלוורה".‬
‫הפורס. איליין, קדימה.‬
‫לאן אנחנו הולכים?‬ ‫-אל החתול.‬
‫קחי את הבשר, ונצא לדרך.‬
‫מתי אתה יוצא איתה שוב?‬
‫מה הטעם?‬
‫אתה תוותר על הזדמנות פז‬
‫לשים את סוחרת האלוורה הזו במקומה?‬
‫דייט-נקמה?‬
‫זה יותר מתאים לך מאשר לי.‬
‫זה יכול להיות נהדר, ג'רי. הצלת חיים?‬
‫היא נמצאת רמה אחת‬ ‫מעל עבודה בדוכן של "קליניק".‬
‫דרמטולוגית... העור לא צריך רופא.‬
‫בטח שלא. שוטפים, מייבשים וממשיכים הלאה.‬
‫אתה צודק, אני אתקשר אליה‬ ‫ברגע זה ואראה לה מה זה.‬
‫לא, לא, לא... צריך לתכנן את זה בקפדנות.‬
‫תלכו למסעדה מפוארת, פרחים...‬
‫פרחים?‬ ‫-כן, צריך לעשות את זה בקלאסה.‬
‫עשית את זה פעם?‬
‫כמעט.‬
‫לא הצלחתי לשכנע אותה לצאת איתי שוב.‬
‫נראה לי שמדובר בחצי מילימטר.‬
‫אפשר לפרוס דק כל כך?‬
‫פרסתי פרוסות כל כך דקות,‬ ‫שאפילו לא יכולתי לראות אותן.‬
‫איך ידעת שפרסת אותן?‬
‫פשוט הנחתי...‬
‫אל תדאג, חתלתול. הנה הארוחה.‬
‫תראי את זה, פרוסה לתפארת.‬
‫טוב, קדימה.‬ ‫-טוב, הנה זה בא.‬
‫תראי אותה מחליקה פנימה.‬ ‫-טוב.‬
‫קדימה, קדימה. תאכל, חתלתול, תאכל.‬
‫אלוהים, זה הצליח! וואו.‬
‫אני יכולה לשאול ממך את הפורס?‬ ‫-לא נראה לי.‬
‫למה לא?‬ ‫-את לא מתמצאת בו.‬
‫מה אני צריכה לדעת?‬
‫איפה שמים את הבשר.‬
‫שם.‬
‫איפה מדליקים אותו?‬
‫פה.‬
‫אבל איפה שמים את הבשר?‬
‫המסעדה, הפרחים... איזה יופי.‬
‫אני בחור עם קלאסה.‬
‫איך עסקי הצלת החיים?‬ ‫-בסדר גמור.‬
‫בטח דרוש פרונקל ממש ענקי כדי להרוג בן אדם.‬
‫מה קרה לך?‬
‫את קוראת לעצמך "מצילת חיים"?‬ ‫לדעתי את "ד"ר מפוצצת חצ'קונים".‬
‫ד"ר סיטרידיס?‬
‫מר פרי, מה שלומך?‬
‫רק רציתי להודות לך שוב על שהצלת את חיי.‬
‫היא הצילה את חייך?‬
‫היה לי סרטן העור.‬ ‫-סרטן העור...‬
‫לעזאזל!‬
‫צדקת, קריימר, הפורס הזה ממש מדהים.‬
‫כן, כן. לא, אני אביא אותו הערב.‬
‫טוב, ביי.‬
‫העקבים ממש לא שווים.‬
‫בבקשה, מר קוסטנזה.‬
‫מה זה?‬
‫זה ציור.‬
‫נראה אמיתי, נכון?‬
‫זו קריקטורה.‬
‫היי, הייתי צריך לצייר אותו מהזיכרון.‬
‫בהתחשב בנסיבות, אני חושב שזה ממש לא רע.‬
‫אבל זה לא תצלום. אני צריך תצלום!‬
‫אז כדאי שתשיג מצלמה.‬
‫הוא נראה כמו דמות בקומיקס.‬
‫אני יודע. הדרך היחידה לפתור את זה‬ ‫היא להשיג תצלום חדש של קרוגר.‬
‫אתה יכול לעשות את זה.‬ ‫-בלי חולצה?‬
‫את זה אתה לא יכול לעשות.‬
‫אולי "קרוגר" זה לא המקום בשבילך.‬
‫הם נראו כל כך לא מאורגנים...‬ ‫-אני מבין.‬
‫מה לגבי משמר החופים?‬
‫נראה שיש להם הרבה גאווה, הרבה מסורת.‬
‫זה נכון.‬
‫אתה מתכוון, בשבילך?‬
‫נראה לך?‬ ‫-מה לגבי מחלת הים שלך?‬
‫אולי אוכל להיות איש יבשה.‬
‫אני לא בטוח שיש להם אנשי יבשה.‬
‫מישהו חייב להתיר את הסירה‬ ‫כשהיא יוצאת מה... מקום שלה.‬
‫צבת?‬ ‫-במגירה.‬
‫מצאתי.‬ ‫-בשביל מה את צריכה אותו?‬
‫חתיכה מהעקב שלי נתקעה בפורס.‬
‫סליחה?‬ ‫-בסדר, קצת התלהבתי עם הפורס,‬
‫אבל אל תספר לקריימר.‬
‫יש לו רגשות עזים כלפי הפורס הזה.‬
‫כמעט שכחתי לשאול. איך היה דייט הנקמה?‬
‫היה בסדר.‬
‫התלבשת יפה? עשית את זה בקלאסה?‬
‫כן, התחלתי בקלאסה.‬
‫בדיוק! עשית את זה כמו שצריך!‬
‫אבל אז נודע לי על סרטן העור.‬
‫אז זה חזר אליך כמו בומרנג?‬ ‫-כן.‬
‫אז מזל שלא ניסיתי את זה בעצמי.‬
‫ברור שהיא מטפלת בסרטן העור.‬ ‫ככה הכרתי אותה.‬
‫היא עשתה בדיקות לסרטן עור אצל פיטרמן.‬
‫זה מה שדרמטולוגים עושים.‬
‫למרבה הצער, המידע הזה יכול היה לעזור לי.‬
‫רגע אחד, היא עשתה‬ ‫בדיקות סרטן עור אצל פיטרמן?‬
‫היא יכולה לעשות את זה ב"קרוגר"?‬ ‫-לא יודעת. אולי.‬
‫אז אני אארגן בדיקה, כולם יורידו חולצות,‬
‫ואני אשיג לי תמונה של קרוגר בחזה חשוף.‬
‫נדלקת עליו?‬
‫ג'רי, אתה חייב לדבר עם סיטרידיס.‬
‫אתמול אמרת לי שאני צריך לנקום בה.‬
‫וזו היתה טעות, ג'רי.‬
‫אתה חייב להתנצל.‬
‫אני חייב?‬ ‫-כן!‬
‫כי זה הדבר הבוגר והאחראי לעשות.‬
‫מה זה קשור אליי?‬
‫איליין... איפה האס-פי 2000?‬
‫אני צריך לפרוס.‬
‫שכחתי אותו. אני צריכה ללכת הביתה.‬
‫טוב, אני אבוא איתך.‬
‫אני לא הולכת ישר הביתה,‬
‫אני צריכה לעצור בדרך ב...‬
‫קרקס.‬
‫אתה יודע, עם כל הליצנים.‬
‫טוב, תיהני.‬
‫בלי ליצנים. אני לא אוהב ליצנים.‬
‫ליצנים...‬
‫אז שוב, אני מצטער,‬ ‫לא היתה לי זכות לצעוק עלייך.‬
‫את רופאה מצילת חיים, ואני סתם קומיקאי.‬
‫ג'רי, מספיק. אני אערוך‬ ‫את הבדיקות אצל החבר שלך‬
‫כי זה חשוב לי,‬ ‫אבל במה שנוגע לקשר שלנו, זה הסוף.‬
‫זה בגלל "ד"ר מפוצצת חצ'קונים"?‬
‫בדיוק.‬
‫לא איבדתי את זה.‬
‫צא כבר, עקב ארור.‬
‫איליין?‬ ‫-קריימר?‬
‫תשמעי, אני צריך את הפורס שלי.‬
‫חכה רגע.‬
‫היי, מה הולך שם?‬ ‫-כלום.‬
‫הנה, בבקשה.‬
‫טוב, אני בטלפון. אני מדברת עם מישהו.‬
‫הלהב התעקם לגמרי. בחייך...‬
‫איליין.‬ ‫-טלפון!‬
‫אני בשיחה חשובה!‬ ‫-בחייך, זה חשוב.‬
‫היי, תסתלק מפה!‬
‫וואו, כמה תפוחי אדמה.‬
‫ג'ורג' לקח את הפורס שלי ל"קרוגר",‬
‫והם ילטשו לי אותו.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫וואו, זה נראה כמו תגובה אלרגית.‬
‫הדבקת זקן מלאכותי?‬
‫לא.‬ ‫-אז מה עשית היום?‬
‫שום דבר. התעוררתי, עשיתי כמה סידורים,‬
‫הלכתי להתנצל בפני שרה...‬
‫רגע אחד, ד"ר סיטרידיס, מה קרה אצלה?‬
‫ניסיתי להתנצל, זה לא הלך כל כך טוב...‬
‫בגלל זה הפריחה שלך.‬
‫מה, היא הדביקה אותי בכוונה?‬
‫ג'רי, כפי שכתוב בתנ"ך,‬ ‫"המביא מזור יביא מכאוב".‬
‫היא באמת נגעה לי בפנים...‬
‫אתה חייב למצוא אותה,‬
‫ולהגיד לה שאתה לא שפן ניסויים רפואי.‬
‫זה באמת מגרד... אולי אני באמת‬ ‫אגש ל"קרוגר" לדבר איתה.‬
‫יופי, גם אני צריך לגשת לשם, לקחת את הלהב.‬
‫אה, ולא הצלחתי למצוא את המחסן.‬
‫ממש נהדר.‬
‫דיברתי עם מר קרוגר, הוא ירד עוד מעט.‬
‫הוא רצה שאצלם אותו, בשביל התיק.‬
‫איזה תיק?‬ ‫-התיק האישי, אני לא שואל שאלות...‬
‫ג'רי, מה מביא אותך לפה?‬
‫לא יודע... אולי זה?‬
‫יש לך פריחה.‬
‫ומאיפה את חושבת שהיא הגיעה?‬
‫ג'רי, מה אתה עושה?‬ ‫-הוא שם את הדברים על השולחן.‬
‫קדימה, סיטרידיס. תודי בזה.‬
‫באיזו מין רפואה שחורה את מתעסקת?‬
‫אתה רומז שהדבקתי אותך בכוונה?‬
‫אני רוצה את הנוגדן, מפוצצת חצ'קונים!‬
‫זהו זה, אני הולכת.‬
‫אתה מטורף.‬
‫באמת?‬
‫את נגעת בפנים שלי! לא דמיינתי את זה.‬
‫ד"ר סיטרידיס, אל תלכי!‬
‫תודה, ג'רי!‬
‫היי, ג'ורג'. היי, דוקטור.‬
‫פה אנחנו עושים את הבדיקה?‬
‫כן, אתה יכול להיכנס,‬ ‫ואנחנו כבר נצטרף אליך.‬
‫אנחנו כבר באים.‬
‫דוקטור...‬ ‫-קריימר, זה מושלם.‬
‫אני צריך שתיכנס,‬ ‫תעמיד פני רופא, ותחפש עליו שומות.‬
‫שומות, כן...‬
‫בנות הדוד המכוערות של הנמשים.‬
‫ותצלם אותו בלי חולצה.‬
‫אתה ממש זומם פה משהו, מה?‬
‫טוב, תיכנס לשם. מהר, מהר.‬
‫זהו זה, אני לא יכולה לסבול יותר.‬
‫יונק זכר,‬
‫בן 30 עד 60 בקירוב,‬
‫משקל... לא ברור.‬
‫ובכן, מר קרוגר,‬
‫כעת נצלם אותך, בשביל התיק האישי,‬
‫תואיל לעמוד, בבקשה.‬
‫תן לי חיוך גדול...‬
‫לא, לא, לא עד כדי כך גדול.‬
‫כן, זה יפה, בדיוק. טוב...‬
‫כן, בוא נבדוק...‬
‫ובכן...‬
‫סיב מהחולצה על כתף שמאל.‬
‫צריך לבדוק את זה.‬
‫כמה זמן אתה כבר עוסק בזה, ד"ר ון-נוסטרנד?‬
‫כבר הרבה מאוד זמן.‬
‫כן, ראיתי שומות כל כך גדולות,‬ ‫שהיו להן שומות משלהן.‬
‫נמשים שכיסו שני אנשים.‬
‫אז איך אני נראה לך?‬ ‫-עד עכשיו, הכל בסד...‬
‫קריימר, אני חייב לך טובה.‬ ‫-ג'ורג', יש לנו בעיה.‬
‫מה?‬ ‫-יש לו שומה...‬
‫על הכתף... חשודה מאוד.‬
‫אז תגיד לו שזה מטריד אותך,‬ ‫ושהוא צריך ללכת לרופא אחר.‬
‫ג'ורג', למה שאני,‬ ‫דרמטולוג שהוסמך בג'וליארד,‬
‫אשלח אותו לרופא אחר?‬
‫כי אתה לא דרמטולוג.‬
‫אבל הוא חושב שכן, ואני לא אמעל באמונו.‬
‫זה מה שאני רוצה לעשות,‬ ‫אני חושב שאני יכול לקחת ביופסיה‬
‫ואז אני אלך ל...‬ ‫-רגע אחד, ביופסיה?‬
‫אני אקח את הפורס,‬ ‫ואם הוא יעמוד בלי לזוז...‬
‫לא! אתה לא תחתוך את הבוס שלי בפורס בשר!‬
‫חתך דקיק, הוא בקושי ירגיש.‬ ‫-לא! בשום אופן!‬
‫חוות דעתי הרפואית‬ ‫היא שאתה עושה טעות גדולה,‬
‫ואני ארשום את זה בגיליון.‬
‫הלו, "מנעולנים מאוחדים"?‬
‫סוף סוף. אני צריכה שמישהו יבוא הנה מיד.‬
‫תכבי את זה! תכבי את זה!‬
‫אני מתקשרת למנעולן, בסדר? תירגע!‬
‫בסדר, זהו זה!‬
‫כן, הכתובת היא רח' 78...‬
‫הו, מאמה...‬ ‫-הלו?‬
‫אז קריימר הצליח לעשות את זה?‬
‫כן, והתמונה תוקנה‬ ‫וחזרה לשולחן שלו, ולא הודות לך.‬
‫זה הגיע לאישה הזאת. תראה את הצוואר שלי.‬
‫כאילו יש לי זקן של דבורים.‬
‫לך לרופא.‬ ‫-התקשרתי לכולם,‬
‫אתה יודע כמה קשה למצוא דרמטולוג בעיר הזאת?‬
‫דרמטולוג אמיתי?‬
‫קרצינומת תאי קשקש.‬
‫אתה לא רופא,‬ ‫לא אמורים להיות לך ספרים כאלה.‬
‫זה מה שיש לו, ואני חייב‬ ‫להתקשר אליו. חייבים להתוודות.‬
‫אסור לך להגיד לו, אתה תהרוס הכל.‬
‫אני לא רוצה את זה על מצפוני.‬ ‫-אני אשלח אותו לרופא אמיתי,‬
‫אתה תתרחק ממנו.‬ ‫-בסדר.‬
‫מעניין אם יש להם פה תמונה של הפריחה שלי.‬
‫יש שם הכל, ג'רי.‬ ‫סימנתי את הקטעים הכי טובים.‬
‫היי, זה נראה כמו מה שיש לי.‬
‫נרגם כתוצאה מחשיפה לבנזן,‬
‫מרכיב נפוץ בחומרים לניקוי מתכות.‬
‫משונה מאוד.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני מנקה את הפורס שלי.‬
‫זו מגבת הידיים שלי.‬
‫אני מנגב בה את הפנים, הצוואר והחזה.‬
‫לכן יש לי פריחה. זה לא בגלל ד"ר סיטרידיס,‬
‫זה בגלל ד"ר ון-נוסטרנד!‬
‫אז איכשהו,‬ ‫חומר הניקוי מגיב לרעל שהיא נתנה לך.‬
‫טוב, החוצה.‬
‫וקח את החומר שלך.‬
‫היי, זה רעיל!‬
‫ג'ורג', תיכנס.‬
‫אני בדיוק עובר על הדוח השנתי שלנו.‬
‫וואו, איך שאנחנו חטפנו בשנה שעברה...‬
‫מר קרוגר, יש לי בשבילך‬ ‫הודעה מד"ר ון-נוסטרנד.‬
‫הוא אמר שאולי כדאי שתלך‬ ‫לראות רופא נוסף בקשר לשומה.‬
‫היא לא מדאיגה אותי.‬
‫הוא אמר שאולי היא סרטנית,‬ ‫כדאי שתבדוק אותה.‬
‫ג'ורג'...‬
‫תראה את התמונה הזו.‬
‫היא צולמה לפני 10 שנים,‬
‫והשומה הזו נראית‬ ‫בדיוק כפי שהיא נראית היום.‬
‫אז אין סיבה לדאגה, נכון?‬
‫מה שתגיד.‬
‫האמת...‬
‫מה שמעניין בתמונה הזאת...‬
‫היינו בחוף...‬
‫והיה שם בחור אחד, שנראה אידיוט.‬
‫כשהוא נכנס לשחות, הבנים שלי‬ ‫ואני לקחנו את כל החפצים שלו,‬
‫וזרקנו אותם לים.‬
‫איזה לוזר שמן.‬
‫הלוזר השמן הזה הוא אני!‬
‫ואני הופעתי בתמונה הזו, עד שפרצתי הנה,‬
‫גנבתי את התמונה, ומחקתי את עצמי ממנה.‬
‫מה אתה אומ...?‬
‫איבדת הרבה שיער.‬
‫ככה אומרים!‬
‫את רוצה עוד פסטרמה?‬
‫מה היה הדבר האחרון שנתת לי? הוא היה לא רע.‬
‫זה היה נקניק זיתים.‬ ‫-אה.‬
‫רוצה ממנו?‬ ‫-כן.‬
‫אני לא מאמין שקרוגר לא פיטר אותך‬ ‫אחרי כל זה.‬
‫הוא אמר שלא אכפת לו. אני מת על המקום הזה.‬
‫יצא לך לראות דרמטולוג?‬
‫כן, סוף סוף היה לי תור אצל ד"ר קזריאן.‬
‫הוא אמר שזו פריחה קשה.‬
‫מה הוא נתן לך בשביל זה?‬ ‫-אלוורה.‬
‫איפה המנעולן הזה?‬
‫קשה להשיג מנעולנים בשעה הזאת.‬
‫אני יכולה לקבל שלוק?‬ ‫-כן, הנה.‬