‫כן, כן, בסדר.‬
‫אוכל סיני.‬ ‫-האוכל הסיני שלי הגיע,‬
‫אני חייב לסגור.‬
‫אין כמוך.‬
‫מי זה היה?‬ ‫-עשיתי הופעה לסוכנות מכוניות.‬
‫הם נותנים לי סאאב חדשה.‬ ‫-מה עם המכונית הקודמת שלך?‬
‫הדם של קריימר לא יצא?‬ ‫-לא, היה קריש במנוע.‬
‫אתה יודע מי סידר לי את זה? פרנק מרמן.‬
‫פרנקי מרמן השברירי?‬
‫אף פעם לא אהבתי אותו.‬ ‫-למה? הוא לא מזיק.‬
‫כל קיץ הייתם יוצאים יחד למחנה.‬
‫קינאתי. הרגשתי שהוא התחליף שלי לקיץ.‬
‫הוא לא היה התחליף שלך.‬ ‫-כן.‬
‫חוץ מזה, לך היה תחליף שלי לקיץ.‬
‫וייטי פיסק, זה שהכניס אותך‬ ‫ל"הטנגו האחרון בפריז".‬
‫המצאתי אותו.‬
‫אז לא ראית את "הטנגו האחרון בפריז"?‬
‫לא.‬ ‫-חבל, זה היה סרט ארוטי.‬
‫טוב, נמאס לי מהבריונים האלה במגפיים.‬
‫"פוטרי בארן"?‬
‫קיבלתי שלושה קטלוגים‬ ‫של "פוטרי בארן" ביום אחד.‬
‫בסך הכל שמונה בחודש.‬
‫מירה סורבינו.‬ ‫נראה לך שהיא היתה יוצאת איתי?‬
‫למה שלא תזרוק אותם וזהו?‬
‫לא, שמרתי אותם פה, בדירה שלך,‬
‫ועכשיו הגיע הזמן לנקמה.‬
‫"פוטרי בארן" עומדים להיכנס לעולם של סבל.‬
‫אני יכול לקבל אחד?‬
‫אני רוצה טלפון ישן כזה.‬
‫רוצה לבוא לאכול משהו?‬
‫לא יכול, אני צריך לעשות‬ ‫את השיחה השבועית להורים.‬
‫אז תתקשר עכשיו.‬ ‫-אני צריך להתכונן.‬
‫אני צריך כמה אנקדוטות, כמה "צדקתם..."‬
‫זה תהליך שלם.‬
‫פרנקי השברירי זה לא ההוא שהיה בורח ליער‬
‫בכל פעם שהיו מרגיזים אותו?‬ ‫-זה הוא.‬
‫הוא עדיין מטורף?‬ ‫-מה נראה לך?‬
‫הם נתנו לי מכונית חדשה בשביל חצי שעה של:‬ ‫"אז מי פה מחוץ לעיר?"‬
‫ברצינות, נכון זו הבמיה הכי טובה‬ ‫שאכלת בחיים?‬
‫מ-צו.‬ ‫-"מצו"?‬
‫"מצו", אתה יודע, קיצור של "מצוין".‬
‫אה, כמו "נהד".‬
‫כן.‬
‫אני מאחר, נתראה אחר כך.‬
‫סליחה, אפשר לקבל את הקטשופ?‬
‫כן, בטח.‬
‫תודה.‬
‫הלו?‬ ‫-היי, זה ג'ורג'י.‬
‫אני אקרא לאבא שלך.‬ ‫-אמא...‬
‫מי זה?‬
‫אבא, זה אני.‬
‫תשמע, הייתי ב"פורצ'נוף"‬ ‫לפני כמה ימים, ואתה יודע מה?‬
‫צדקת.‬
‫אוכל סיני.‬
‫סליחה, ג'ורג'. האוכל הסיני הגיע,‬ ‫נדבר אחר כך.‬
‫אוכל סיני?‬
‫- פוטרי בארן -‬
‫היי, אתם אוהבים לשלוח קטלוגים?‬ ‫איך זה לקבל אותם בחזרה?‬
‫אולי הם הזמינו אוכל סיני.‬
‫בערב?‬
‫בחייך. בגיל שלהם, זה כמו לבלוע רימוני הלם.‬
‫יש דרך לבדוק. כשיש אוכל סיני...‬
‫יש שאריות.‬
‫ובכן, רבותיי...‬
‫לייני מאוהבת.‬
‫יופי לך. אני אחפש שאריות אוכל סיני.‬
‫היי, היי, היי. פגשתי בחור אחד,‬ ‫וזה היה ממש...‬
‫רגע כזה מהאגדות.‬
‫זה לא היה וייטי פיסק, נכון?‬
‫אה, החבר של ג'ורג'? מה קרה איתו?‬
‫שום דבר, לא יודע. אני חייב לזוז.‬
‫איזה יופי.‬
‫את, פאדי והבחור החדש‬ ‫בדייסת אהבה אחת גדולה.‬
‫כן, פאדי...‬
‫טוב, אני לא אפטר אותו‬ ‫עד שאדע אם הבחור החדש...‬
‫מסוגל לעמוד בעומס.‬
‫תראו מה זה, עוד קטלוגים.‬
‫"אומהה סטייקס", "מק ורהאוס", "ניוזוויק"?‬
‫אני לא יכול לעצור את כל החברות האלה,‬
‫אז אתקוף את הבעיה בנקודת התורפה שלה.‬
‫תעצור את הדואר?‬
‫זה אפילו יותר טוב.‬
‫ג'רי.‬ ‫-היי, פרנקי.‬
‫אז איפה המכונית?‬
‫הנה היא.‬
‫בתוך הוואן?‬ ‫-זה הוואן.‬
‫אתה לא זוכר שתמיד אמרנו איזה מגניב יהיה‬
‫אם יהיה לנו ואן משלנו?‬
‫היינו בני עשר.‬
‫קדימה, בוא נעשה סיבוב.‬
‫אני לא רוצה ואן.‬
‫פשוט תגיד לו שאתה רוצה סאאב.‬
‫את לא מבינה, זה פרנקי מרמן השברירי.‬
‫כשהיינו במחנה, אם היו מרגיזים אותו,‬
‫הוא היה בורח ליער, חופר בור ומתיישב בתוכו.‬
‫טוב, יש לי רעיון.‬
‫תשמור לך את הוואן, ותשים מדבקה של:‬
‫"אם הוואן קצת רועד, אל תבוא לנדנד."‬
‫עזרת לי מאוד, כמו תמיד.‬
‫ג'ורג'י, מה אתה עושה פה?‬
‫סתם, קפצתי לבקר.‬
‫לא החזרתם לי טלפון.‬
‫הטלפון התקלקל.‬
‫טוב, אנחנו חייבים לזוז.‬
‫מה? לאן אתם הולכים?‬ ‫-יש לנו ארוחה חגיגית.‬
‫אתם הולכים ככה?‬ ‫-זה לבוש רשמי-יצירתי.‬
‫קדימה, אישה.‬
‫אין שאריות אוכל סיני.‬
‫ג'ורג' מתחיל לחשוד!‬
‫איליין, סליחה שאיחרתי.‬
‫אני הולך לבית שימוש.‬
‫אוקיי, ג'ק.‬
‫אני יכולה להשתמש בטלפון?‬ ‫-בטח.‬
‫פאדי? זו איליין. גמרנו.‬
‫כן, בדיוק. שוב.‬
‫תודה.‬
‫"כיסאות רב חובל" נחמדים, מה?‬ ‫-איי-איי.‬
‫הנה חניה. סע לאחור.‬
‫חכה רגע, נראה שאיזו משאית נוסעת לאחור.‬
‫לא, זה אנחנו.‬ ‫-יופי.‬
‫אתה יודע, פרנקי, שאלתי את עצמי,‬
‫נגיד שאני אחליט שזה טיפשי‬ ‫שיהיה לי ואן, כי, אתה יודע...‬
‫אני גר בניו יורק סיטי.‬
‫יש אפשרות להחליף אותו?‬
‫הוואן לא מוצא חן בעיניך?‬ ‫-לא, לא, זו שאלה היפותטית.‬
‫אני חייב ללכת לפארק.‬ ‫-לא, אתה לא.‬
‫לא ליער.‬
‫אני מת על הוואן. אני טיפוס של ואנים.‬
‫תראה.‬
‫גשם ושלג לא עוצרים אותם,‬
‫אבל נראה איך הם יתגברו על הלבנים האלה.‬
‫איפה השגת לבנים?‬
‫ג'רי, כל הבניין עשוי מלבנים.‬
‫אתה רוצה לנסוע איתי לניו ג'רזי?‬
‫אני רוצה לנסות למכור את הוואן לסוחר.‬
‫לסוחר? אתה מטורף?‬ ‫תפרסם מודעה, תמכור בעצמך.‬
‫לא נראה לי שאני רוצה לפגוש את‬ ‫סוג האנשים שמחפשים ואן משומש.‬
‫בחייך, ג'רי. תן לי לעזור לך.‬ ‫-טוב.‬
‫טוב, בסדר...‬
‫בבקשה, כן.‬
‫למכירה, כן?‬
‫למכירה...‬
‫ואן גדול ועסיסי.‬
‫וצריך לכתוב, "מוכן לשקול‬ ‫אפשרויות החלפה מעניינות".‬
‫אני לא רוצה להחליף.‬ ‫-לא, אתה לא חייב.‬
‫זה נועד לפתות את הקוראים.‬
‫יודע מה? הדואר הזה כולו שלך.‬ ‫הם שמו אותו בתיבה שלי.‬
‫תראה לי את זה.‬
‫זהו זה. הפעם הם הגזימו.‬
‫הם לא מפסיקים ללחוץ עליי.‬
‫עכשיו אין לי ברירה,‬ ‫אני חייב לגשת ולדבר איתם.‬
‫היי, ג'רי.‬
‫אני רוצה שתכיר מישהו.‬
‫זה ג'ק.‬
‫אפשר לעזור לך?‬ ‫-כן, אני רוצה להפסיק את הדואר.‬
‫אין בעיה. כמה זמן אתה רוצה שנשמור אותו?‬
‫לא, לא. לא נראה לי שהבנת.‬ ‫אני יוצא מהמשחק, לתמיד.‬
‫אני אטפל בזה, ויולט.‬
‫את יכולה לקחת את הפסקת שלוש-השעות שלך.‬
‫טוב, כולם להירגע.‬ ‫אף אחד לא מפסיק את הדואר.‬
‫אני כן.‬ ‫-מה עם החשבונות שלך?‬
‫הבנק יכול לשלם אותם.‬ ‫-הבנק...‬
‫מה עם כרטיסי הברכה והמכתבים?‬
‫אימייל, טלפון, פקס, פד-אקס, טלקס, טלגרמות,‬
‫הולוגרמות.‬ ‫-בסדר, זה נכון.‬
‫מובן שאף אחד לא זקוק לדואר.‬
‫נראה לך שאתה חכם גדול שעלית על זה?‬
‫אבל אין לך מושג מה באמת קורה פה.‬
‫אז לך, קריימר, אני מתחנן בפניך.‬
‫הכל בסדר כאן, עובד-הדואר ניומן?‬
‫כן, אדוני. אני מאמין שהכל סודר.‬
‫נכון, מר קריימר?‬
‫כן, בתנאי שאני אפסיק לקבל דואר!‬
‫ברוכים השבים.‬
‫זה היה די מהיר, יחסית לארוחה חגיגית.‬
‫אין לי מושג למה אתה מתכוון.‬
‫התחמקתם ממני. כבר פעמיים.‬
‫עכשיו אני דורש לדעת מה קורה.‬
‫ג'ורג', נמאס לנו ממך.‬
‫תבין, אנחנו אוהבים אותך כמו בן,‬ ‫אבל אפילו להורים יש גבולות.‬
‫הפרידות, הפיטורים, השיחות כל יום ראשון...‬
‫אשתי מנסה לומר שזו אמורה להיות‬ ‫התקופה היפה שלנו.‬
‫אני לא מבין.‬ ‫-אני מצטער, ג'ורג'.‬
‫אנחנו משחררים אותך.‬ ‫-אתם משחררים אותי?‬
‫וכעת, אם תסלח לי,‬ ‫אני מתכוון לעשות אהבה עם אמך.‬
‫הם לא רוצים לראות אותי יותר.‬
‫אבל זה לא מה שתמיד רצית?‬
‫כן.‬
‫אבל אני עוד לא מוכן לזה.‬
‫אוי, זה מתוק...‬ ‫-שתוק, ג'רי.‬
‫ההורים שלי חושבים שהם יכולים להתעלם ממני?‬
‫כדאי להם לחשוב שוב.‬
‫אוי, לא, ג'ורג', בחייך...‬ ‫מה אתה מתכוון לעשות?‬
‫זוכר את בת הדודה שלי, ריסה?‬
‫אני אצא איתה.‬ ‫-אלוהים אדירים.‬
‫קריצה קטנה. היא תתחרפן,‬ ‫תספר להורים שלי, והם יתנפלו עליי.‬
‫מה יש בקלטת הזו?‬
‫הבחור שאיליין יוצאת איתו נראה לי מוכר.‬
‫אני חושב שהוא קומיקאי שעבדתי איתו פעם.‬
‫רגע אחד, מה...? מה זה?‬
‫בסוף השבוע הזה, אף אחד לא יכול על הקוסם!‬
‫מורידים מחירים על כל המלאי.‬
‫אף אחד לא יכול עליי, כי אני הקוסם.‬
‫כן. אני הקוסם. אני הקוסם.‬
‫זה הוא.‬
‫איליין מאוהבת בקוסם?‬
‫היא חושבת שהיא מאוהבת בו.‬
‫היא פשוט נזכרה בפרסומת הישנה הזו.‬
‫זה די פתטי.‬ ‫-כן, הם אפילו לא קרובי משפחה.‬
‫היי.‬
‫אני זז.‬ ‫-תיהנה מהמפגש המשפחתי.‬
‫אז מה את יודעת על הג'ק הזה?‬
‫נכון שהוא נהדר?‬ ‫-כן, אף אחד לא יכול עליו.‬
‫כן.‬
‫במה הוא עובד בדיוק?‬
‫הוא עובד בבדיקת נתונים‬ ‫עבור ה"ניו יורק מגזין".‬
‫זו לא עבודה מרשימה,‬ ‫אבל יש בה מעין אצילות שקטה כזאת.‬
‫כן, אצילות שקטה.‬
‫בניגוד, נאמר...‬
‫לזה.‬
‫אף אחד לא יכול עליי, כי אני הקוסם.‬
‫אוי, לא.‬ ‫-אוי, כן.‬
‫הלו?‬
‫כן, הוואן עדיין למכירה. כן, אתה יכול לבוא.‬
‫כן, התקשרתי בקשר לוואן.‬
‫עוד מרלו?‬ ‫-כן, תודה.‬
‫אין בעיה.‬
‫את יודעת, ריסה, אני...‬
‫תמיד חשבתי שאת מושכת מאוד.‬
‫מה?‬
‫אני יודע שאת בטח המומה,‬
‫אבל אני רוצה אותך, אני לא מצליח להתאפק.‬
‫אתה רוצה ללוות כסף, מה?‬
‫לא, לא. אני רק רוצה שנהיה...‬
‫ביחד.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר?‬ ‫-בוא ניגש לעניין.‬
‫טוב... קודם אפשר להסתובב קצת סביב העניין.‬
‫לא, בוא נהיה שובבים, ג'ורג'.‬
‫בוא נהיה ממש שובבים.‬ ‫-היי, לאט לאט.‬
‫אז למה אתה מוכר אותה?‬ ‫-אתה יודע למה. אני שונא אותה.‬
‫כמה קילומטרים יש עליה?‬ ‫-שלושה.‬
‫בעיר, או בכבישים מהירים?‬
‫שמע, אתה באמת רוצה לקנות אותה, או מה?‬
‫היי, תירגע. אני לא אתן שילחצו עליי.‬
‫אני קם והולך.‬
‫זה מעוקם?‬
‫אני לא משלם על זה.‬ ‫-טוב, לך מפה.‬
‫בסדר... שמע, אומר לך את האמת.‬
‫אני מאוד מעוניין בוואן.‬
‫בסדר, מה עליי לעשות‬ ‫כדי שתקנה את הוואן הזה היום?‬
‫האמת היא שאין לי כסף, אבל כתוב פה...‬
‫שתהיה מוכן לשקול אפשרויות החלפה?‬
‫אתה כתבת את זה!‬ ‫-וטוב שכך.‬
‫הנה.‬
‫אתה מציע לי גופייה?‬
‫לא, אני מציע לך את הגופייה‬ ‫של שחקן הקולנוע האגדי אנתוני קווין.‬
‫הוא הוריד אותה כדי לעשות‬ ‫כפיפות בטן בפארק, וגנבתי אותה.‬
‫זה דוחה.‬ ‫-זו הצעתי האחרונה.‬
‫זרקת אותי בשביל איזה‬ ‫מגיש פרסומות אידיוט בטלוויזיה?‬
‫אני מצטערת, פאדי. זו היתה טעות.‬
‫עכשיו בוא נשים את זה מאחורינו‬
‫ונוכל להמשיך, כאילו זה לא קרה מעולם.‬
‫אני לא יודע, ואם נהיה איפשהו,‬
‫ופתאום תראי את השיפוצניק‬ ‫מהפרסומות של "מייטאג"?‬
‫אתה לא מקבל אותי בחזרה?‬ ‫-בדיוק.‬
‫הוא לא אידיוט.‬
‫הוא הקוסם, ואף אחד לא יכול עליו.‬
‫אף אחד.‬
‫בבקשה. דואר זה רע. תעבירו הלאה.‬
‫- דואר זה רע -‬
‫היי, דואר זה מבאס. פקססו לחבריכם.‬
‫למה לבובה יש דלי על הראש?‬
‫כי אנחנו עיוורים לרודנות שלהם.‬
‫אז הדלי לא אמור להיות על הראש שלך?‬
‫כן. תמשיכי ללכת, בטי.‬
‫זה הוואן של ג'רי סיינפלד?‬
‫כבר לא. הוא נתן לי אותו‬ ‫תמורת מזכרת הוליוודית.‬
‫אני כזה טיפש.‬ ‫-מה?‬
‫אני כזה טיפש. סליחה... אני מצטער.‬
‫מרכז לחינוך-דואר מחדש‬
‫היה נעים להכיר.‬
‫היא בעניין?‬
‫היא משאירה לי הודעות גסות במשיבון.‬
‫ההורים שלך כבר שמעו על זה?‬
‫היא רוצה שנשמור על זה בסוד,‬ ‫היא חושבת שיש לנו עתיד ביחד.‬
‫עולם חדש ואמיץ, אין ספק.‬
‫היי, חבר'ה.‬
‫איך הולך עם מסע ההסברה נגד הדואר?‬
‫ממש נהדר. עמדנו היום מול הסניף,‬
‫ואף אחד לא נכנס.‬
‫היום יום ראשון.‬
‫למה הדלי על הראש של הדוור?‬
‫זה מסמל את הרדיפה שלנו.‬
‫אז הדלי לא אמור להיות על הראש שלך?‬
‫אני רוצה את המפתחות של הוואן שלי בחזרה.‬
‫חשבתי שעשינו עסק, עם החולצה של קווין?‬
‫השתגעת?‬
‫תן לי אותם.‬ ‫-לא, אני לא יכול.‬
‫אמרתי לפרנק שהוא יכול לשאול אותו.‬
‫הוא רוצה להעביר‬ ‫את הדברים של ג'ורג' לאחסון.‬
‫רגע אחד.‬
‫הוא לוקח את הוואן הערב? מושלם.‬
‫אני אקח את ריסה למקום רומנטי,‬
‫וכשאבא שלי יפתח את הדלת...‬
‫אני אהיה בוואן, ואנשק את בת אחיו.‬
‫ג'רי, איזה חבר שלך הגיע‬
‫והוא היה נסער כשראה שהרכב שלך אצלי.‬
‫אוי, לא, לא פרנקי.‬
‫אני לא יודע מה שמו, אבל הוא רץ לפארק.‬
‫אוי, לא. היער, הבור...‬
‫היי.‬ ‫-קריימר, מה אתה עושה, לעזאזל?‬
‫אני יודע, אני אחליף את הדלי במשהו אחר.‬
‫לא זה.‬ ‫-מה?‬
‫אתה בצרות, קריימר.‬
‫אני לא אמור לדבר איתך.‬ ‫אני אומר לך בתור חבר.‬
‫ככה זה יקרה:‬
‫אתה תלך לך, אולי ביום סתיו בהיר כמו היום,‬
‫ומשאית דואר תאט לידך, הדלת תיפתח.‬
‫דוור שאתה מכיר, אולי אפילו כזה‬ ‫שאתה בוטח בו, יציע לך טרמפ.‬
‫סיימת?‬ ‫-לא.‬
‫ואיש לא יראה אותך שוב.‬
‫סיימת?‬ ‫-כן.‬
‫לא, חכה...‬
‫טוב, כן.‬
‫מהר, תיכנס.‬ ‫-לא, לא, לא.‬
‫ככה בדיוק אמרת שזה יקרה.‬
‫יש אפשרות אחרת, והיא מתרחשת ברגע זה.‬
‫לא, אמרת שזה יהיה דוור שאני מכיר,‬ ‫ואתה דוור שאני מכיר.‬
‫אני יודע, אבל אתה לא יודע מה שאני יודע.‬
‫פרנקי?‬
‫פרנקי, זה אתה?‬
‫שמי אדגר.‬
‫שיהיה לך לילה נעים.‬
‫תודה.‬
‫טיפש.‬
‫כל כך טיפש.‬
‫ג'רי?‬
‫טוב, ג'ורג'.‬
‫אני מוכנה.‬
‫כן, רגע אחד. אני...‬
‫אני רק מנסה לקרוא את המצפן שבלוח השעונים.‬
‫איפה ההורים שלי?‬
‫ג'ורג'י.‬
‫זה הוואן של סיינפלד?‬ ‫הוואן של סיינפלד! הוואן של סיינפלד!‬
‫רגע, מה הוא אמר?‬ ‫-אני חושב שהוא אומר "בנו של סאם".‬
‫אוי, אלוהים!‬ ‫-חשבתי שתפסו אותו.‬
‫ידעתי שזה לא ברקוביץ'!‬
‫אז אמרתי לו,‬ ‫אתה יכול ללכת, אני חוזרת לג'ק.‬
‫זו הבשורה הטובה השנייה שקיבלתי היום.‬
‫באמת? מה היתה הראשונה?‬
‫מחזירים אותי.‬
‫כן, אני שוב הקוסם.‬
‫מה?‬
‫אני הקוסם. אני הקוסם.‬
‫מה...? מה עם העבודה שלך בבדיקת נתונים?‬
‫הנה לך נתון: אני הקוסם.‬
‫אני הקוסם, ואף אחד לא יכול עליי.‬
‫פרנקי, צא משם.‬
‫אתה שונא את הוואן.‬ ‫-אבל אני משאיר אותו אצלי.‬
‫לא מוצא חן בעיניי להיות טיפוס של ואן,‬
‫אבל זה הרבה יותר טוב מלהסתובב כאן‬ ‫עם החופרים הליליים.‬
‫אז אנחנו יכולים לעשות סיבוב?‬
‫כן, בוא נצא מפה.‬
‫סיימת עם זה?‬
‫יופי, הוא השאיר את הדלת לא נעולה.‬
‫למה קריימר החנה את הוואן בין העצים?‬
‫זה לא ברור? אין פה מדחנים.‬
‫היי, תראי את זה.‬
‫הוצ'י מאמה.‬
‫אוי, אלוהים, מה עשו לך פה?‬
‫מי אתה?‬
‫ובכן...‬
‫אתה יכול לקרוא לי הנרי.‬
‫הנרי אטקינס, מנהל רשות הדואר?‬ ‫("פוסט מאסטר ג'נרל")‬
‫כך היה כשבדקתי לאחרונה.‬
‫הנרי, אני יכול ללכת עכשיו?‬
‫לא, שב רגע.‬
‫שב רגע.‬
‫אחרי הכל, נסעתי לפה כל הדרך‬ ‫מוושינגטון הבירה כדי לדבר איתך.‬
‫אפילו נאלצתי לבטל‬ ‫משחק גולף עם מזכיר המדינה.‬
‫אתה אוהב גולף, מר קריימר?‬
‫כן.‬
‫מר קריימר, קראתי את העלונים שלך.‬
‫אני חייב לומר לך את האמת.‬
‫הטיעונים שלך לא רעים.‬
‫תחשוב על זה...‬
‫צבא של גברים במכנסי צמר מסתובבים בשכונה,‬
‫ומעבירים קטלוגים מדלת לדלת.‬
‫ובכן, זו העבודה שלי...‬
‫ואני רציני מאוד לגביה.‬
‫בנוסף לזה שאני אחראי על הדואר,‬
‫אני גם גנרל, ושנינו יודעים...‬
‫שתפקידו של הגנרל הוא לדאוג‬ ‫שהמשימה תבוצע בכל מחיר.‬
‫אז אולי תוכל להבין‬
‫למה כעסתי מעט כשהתקשרו‬ ‫והפריעו לי במשחק הגולף.‬
‫אני מצטער. מאוד מאוד מצטער.‬
‫בטח, אתה מצטער.‬
‫אני חושב שיש לנו פה ערמת דואר ששייכת לך.‬
‫אתה רוצה את הדואר הזה, נכון, מר קריימר?‬
‫בטח שכן.‬
‫ככה טוב יותר.‬ ‫-בסדר.‬
‫ניומן?‬
‫ספר לעולם את סיפורי.‬
‫היי, ג'ורג'.‬ ‫-ג'רי.‬
‫היי, זה הבחור.‬ ‫-מה?‬
‫ג'ורג' קוסטנזה. פרנקי מרמן.‬
‫התחליף שלי לקיץ.‬
‫התחליף שלי לחורף.‬
‫את בטח בת הדודה של ג'ורג'.‬
‫החברה.‬
‫בסדר.‬
‫היי, מה זה?‬
‫הוואן קצת רועד.‬
‫אל תלך לנדנד...‬
‫אוי, אלוהים.‬ ‫-אוי, אלוהים!‬
‫עכשיו אתה חייב למכור את הוואן הזה.‬
‫כן...‬
‫מה שראית בוואן היה ביטוי טבעי‬
‫של אהבת גבר לאשתו.‬
‫אביך צודק. זה דבר נפלא.‬
‫וזה היה בטוח.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫וכעת, אם תסלח לי, פעם נוספת,‬
‫אמך ואני...‬ ‫-תעשה שזה ייגמר...‬