-Hvilken præsident havde skæg? -Nixon!
-Nej, tykt skæg. -Hans var tykt.
-Nej, jeg mener fuldskæg. -Falkmore.
-Hvem? -Artemis N. Falkmore.
-Det fandt du på. -Ja, men det lyder godt.
Hvorfor har præsidenter så grimme navne?
Embedet tiltrækker folk med grimme navne.
Deres ambitioner skyldes usikkerhed.
Har du indlæg i skoene?
Taxi!
Der findes et ur,
som regner ud, hvor lang tid man har tilbage at leve i.
Man ligger på sit dødsleje og tæller ned: "Ti, ni, otte…"
-"Jeg sagde jo, det var godt!" -Tænk, det er vores første date.
-Hvad med dessert? -Jeg må vel have et stykke kage.
-Hvorfor? -Jeg har fødselsdag i dag.
-I dag? Er det rigtigt? -Ja.
-Var det hendes fødselsdag? -Ja, og hun valgte dagen.
Er hun socialt akavet?
Nej, hun er pæn og sjov.
Hun ville måske fejre sin fødselsdag om mandagen.
-Vil nogen have Lorenzo's pizza? -Ellers tak.
-George, vil du have pizza? -Nej, jeg kan ikke.
Jeg skal tale med kandidater til Susan Ross-stipendiet.
Generer det dig ikke, at organisationen gør alt
for at give penge til hvem som helst, bare det ikke er dig?
Det har jeg det helt fint med.
Jeg fik 740 i engelskprøven.
Hvad er dit yndlingsdyr?
Det ved jeg ikke … frø.
Frø?
Frø er forkert.
Så du spiller harpe.
Hvorfor skal man vippe den?
Kan man ikke bare bygge den i den vinkel?
Den er udviklet gennem årtusinder…
Du hører nærmere.
Dit gennemsnit er på 4,0.
Det kan du godt lide, ikke?
Så du er formand for skakklubben.
Vi er delstatsmestre.
Hvilken skakspiller kan du bedst lide?
Nastercoff.
Javel, Nastercoff…
-Hvilket land kommer han fra? -Det ved jeg ikke.
Jeg fandt på det. Jeg får aldrig det stipendium.
Hvorfor siger du det? Du narrede mig virkelig!
Sæt dig ned.
Hvad vil du lave, når du bliver stor?
Jeg siger gerne, at jeg vil være arkitekt.
Peterman lader mig skrive rigtigt.
Jeg bliver spøgelsesforfatter på hans selvbiografi.
Når den udkommer, får jeg nogen til at spøgelseslæse den.
Jeg er på Lorenzo's og fylder min pizza
med hvidløg og alt muligt.
Så ser jeg en fyr, der sender mig onde øjne.
Så jeg giver ham et brutalt blik.
Så ser jeg, at han ikke er alene. Jeg lægger mig ud med Van Buren Boys.
Er en bande opkaldt efter præsident Martin Van Buren?
Ja, og de er lige så grumme! Jeg går hen imod døren, og de spærrer vejen.
Så jeg styrter ud til toilettet, men der er optaget.
De trænger mig op mod Italienskortet,
men pludselig stopper de bare.
-Hvad skete der? -Jeg holder hvidløgspulveret.
-Jeg viser kun otte fingre. -Hvad betyder det?
Det er deres hemmelige tegn.
Van Buren var den ottende præsident.
De troede, at jeg havde været en af dem.
-Hvordan var pizzaen? -Lidt fedtet.
Vent lidt. Jeg skal bare tjekke, om jeg har fået nogen beskeder.
-Melissa, Kim! -Ellen.
-Det her er Jerry. -Vi har hørt meget om dig.
-Sødt af dig at gå ud med hende. -Hun trænger virkelig til det.
-Har hun haft et dårligt forhold? -Nej.
-Fik du dine beskeder? -Ja, ingen havde ringet.
-De syntes, det var barmhjertigt. -Hun er gruppens taber.
Hver gruppe har en, som alle gør nar ad, ligesom vi med Elaine.
-Ellen kan ikke være taberen. -Kigger du dybt ind i hendes sjæl?
Nej, jeg er så overfladisk som muligt!
Så bliv ved. Jeg fandt en, der kan få stipendiet.
Jeg taler kun med små stræbere,
da en almindelig fyr kommer ind. Han kan lide sport, ser fjernsyn.
-Er han begavet? -Han kan læse.
Og han ved, at det intet beviser at læse en bog færdig!
Og han kan lide arkitektur.
-Ligesom du lader som om. -Ja.
Med lidt vejledning kan Steven Koren blive alt det, jeg siger, jeg er.
-Det er min drøm. -Jeg drømte, at en burger åd mig!
Tak, fordi jeg måtte komme.
-Her ser ikke ud, som jeg troede. -Det er bare et sted at sove.
Hvilken del af Deres liv vil De begynde med? Intriger, romantik?
Vi har skildret det i kataloget. Bogen skal handle om min hverdag.
De har ændret kabelkanalerne igen. Jeg har lige lært dem udenad!
-Mr. Peterman, vil De…? -To: CBS, tre…
Jeg ved ikke, hvad det er. Hvor er den pokkers infokanal?
Jeg ved ikke rigtig, om det kan blive en hel bog.
Vi finder sikkert på noget.
Skal vi ikke bestille en pizza? Kan du lide Lorenzo's?
En af mine venner havde nær fået tæv der af Van Buren Boys.
Men han viste ved et tilfælde deres hemmelige tegn.
Hvor spændende. Lad os tage det med i bogen.
-Men det skete ikke for Dem. -Vi kan betale din ven!
Nej, det går nok ikke.
Jeg glemte at købe gødning igen.
Jeg har garanteret en rabatkupon!
Måske skal jeg snakke med min ven.
-Havde du også det tøj på i går? -Nej, det er nyt. Kan du lide det?
Ja, faktisk.
Er det gaflen, der faldt på gulvet?
Bruger du den?
-Nej, servitricen gav mig en ny. -Det var da godt.
-Er der noget i vejen? -Nej, slet ingenting.
Du er fantastisk!
Drenge, det her er Ellen.
Det er mig en glæde at præsentere den første Susan Ross-stipendiat.
Det her er Steven Koren.
Hans gennemsnit ligger på gedigne 2,0.
Lige i midten. Han hverken stræber eller ligger bagefter.
Stipendiet skulle gå til en fremstående elev.
Alle er klar over manglerne i standardprøven.
Det er hans karakterer.
Han har de højeste ambitioner.
Han vil være arkitekt.
-Mener du det? -Jeg kan måske nå endnu længere.
Der er intet højere end arkitekt.
Jeg vil være byplanlægger. Så kan jeg tegne en hel by.
Det lyder godt.
Arkitekter er kun mislykkede fyre med skrå skriveborde og store linealer.
Den dummeste i studenterklubben blev arkitekt,
da han dumpede på tandlægeskolen!
Tillykke! Susan ville være meget stolt over, hvad du gør.
Van Buren var den mand, de beundrede mest.
Kramer, min ven, det er en skæppeskøn fortælling.
Jeg har faktisk flere.
Hvad vil De have? Romantik, humor, eventyr, erotik?
-Jeg tror ikke… -Hvad skal du have for hele møllen?
-Hele mit liv? -Nævn din pris.
-1500 dollars. -Du får halvdelen.
Elaine står til din rådighed.
Jeg kan godt lide at arbejde om aftenen.
Fortsæt nu bare med den dumme Bob Sacamano-historie.
Jeg kommer i tanker om, at jeg skal returnere et par bukser.
-Hvad så med Bob Sacamano? -Hans del af historien er færdig.
Toget kommer ikke, så jeg går gennem tunnelen.
-Der har vi noget. -Jeg ved ikke, hvad der skete…
-Et tog kom imod dig! -Nej, jeg faldt i noget mudder.
Jeg ødelagde de bukser, jeg var på vej hen for at returnere.
Jeg er ikke med … Havde du de bukser på, du ville returnere?
-Det havde jeg vel. -Hvad ville du gå i på vej hjem?
Elaine, hører du ikke efter? Jeg kom ikke engang derhen!
-Næste historie. -Jeg har nok for i dag.
Jeg holder en lille fest i aften for at fejre min succes.
-Tak, jeg har andre planer. -Du burde dokumentere det.
Du skal møde dine åndede venner og vil have, at jeg tager notater.
Kom efter klokken 21, så de er begyndt at slappe af.
Trækker du stipendiet tilbage?
Jeg blev forrådt! Han var som en søn for mig.
Er der nogen, man bør kunne kue, er det ens eget kød og blod.
Som min far og farfar har gjort.
Filantropi er vist ikke noget for dig.
Hej, Ellen. Alt er klar til weekenden.
-Skal du og Ellen på weekend? -Vermont!
Vi kan blive i et par dage mere. Fire dage på et fint sted.
Det bliver sjovt. Hej hej!
Hvad nu?
-Vil du begynde? -Nej, jeg skal samle tankerne.
Det her med Ellen er gået vidt nok.
-Hun er en taber. -Hun er da pragtfuldt.
Hvorfor gør du det? Er det din karriere? Det bliver sikkert bedre.
-Min karriere fejler ingenting. -Han burde vælge Bloomingdale's.
-Vi skulle ikke diskutere det nu. -Han burde overveje det.
-Alting hænger sammen. -Gider I lige?
-Jeg køber ikke noget af det her. -Tager alle andre end du fejl?
Det er ligesom i "Twilight Zone", hvor alle andre har forandret sig.
-Hvad for et afsnit? -Sådan var de alle.
Hvorfor inddrog De mit stipendium?
Det her er mine nye venner, Van Buren Boys.
Han blev så desillusioneret, at han slog sig sammen med os.
Jeg vil være byplanlægger.
Hvorfor ikke arkitekt, Steven?
Byplanlægger!
Fed fest, K-man!
Smag på bøffen, det er ægte skysauce!
-Det noterer jeg. -Ramirez har ikke hørt om bukserne.
Jeg snakkede med Bob Sacamano og huskede pludselig…
Den historie tilhører Peterman nu.
-Hvad mener du? -Du skrev under.
Han satte sig i mudderet, ikke du.
-Men jeg satte mig i mudderet. -Nej!
-Jeg var helt beskidt. -Det er aldrig sket!
Bukserne sad fint, så jeg besluttede ikke at returnere dem.
-Det er sent. Vi må hellere gå. -Går I nu?
Kom nu…
Jeg har problemer med Van Buren Boys.
-Det er nogle hårde kanutter. -Du slap fra dem. Hvad gjorde du?
Ingenting… Jeg har ikke noget at fortælle.
Ved du, hvad de vil gøre ved mig?
Jeg har ikke sagt noget, men de lader deres egne være.
Mener du som et tidligere medlem?
Kramers historier er værdiløse!
Noget er ikke engang historier.
En liste over ting i hans lejlighed.
Står min brødrister der?
Hvordan skal jeg gøre det til en bog?
Form dem. Du er jo forfatter.
Ja … jeg er forfatter!
-Gør det interessant. -Interessant!
Ja! Folk elsker interessante skildringer!
-Jeg skal hente mine forældre. -Har de ikke lige været her?
De skal møde Ellen. Jeg vil se, hvad de synes om hende.
-Vi kan spise middag senere. -Nej, de skal flyve hjem i aften.
Har jeg fortalt om mine knyster?
Jeg lagde mit pålæg på sofaen, men det faldt ned i mit fodbad.
Vi vil ikke høre det.
-Fandens! -Hvad er der?
Jeg købte dem af Newman, men de er værdiløse!
-Hvor meget gav du for dem? -Otte dollars! Jeg bliver snydt.
Newman!
-Hvad fejlede første kapitel? -Det begyndte godt.
Jeg returnerer et par bukser. Det kan alle identificere sig med.
Jeg går ind i tunnelen. Der begynder det at afspore.
Det er der, det bliver interessant! Toget kommer imod Dem!
De kaster Dem ind i en sidetunnel og render på en bande, som bor der.
Det er bare så klichéagtigt. Det er ikke interessant!
Ja, det ved jeg.
I stedet for at kaste Dem væk fra toget
kan De glide og falde i noget mudder
og ødelægge bukserne?
De bukser, som jeg var på vej for at returnere.
Perfekt, det kalder jeg interessant!
Cosmo Kramer på fireren.
-Peterman her. -De må sælge mig mine historier.
Jeg har ikke brug for dem længere.
Kan vi ikke beholde dem?
Pladder! Benes' pragtfulde fantasi klarer det for mig.
Tag du bare dine historier igen!
Gå i gang med at skabe.
Når du kommer til mine erobringer, må du gerne tage dig selv med!
-Hej, drenge. -Får jeg mit stipendium?
Slap af, I vil vel ikke slå en af jeres egne?
Nej. Hvad så med at vise os tegnet?
Rigtigt … tegnet.
-Det er ikke tegnet. -Det var det dengang!
Hvis du er en af os,
så tag tegnebogen fra den næste, der går forbi.
Med fornøjelse.
Bagefter gik jeg på Sorbonne.
Sorbonne? Det ligger i Paris!
Parkometeret er ved at løbe tør. Jeg har småpenge.
-Hvad synes I? -Hun er fantastisk!
-Så er jeg ikke tosset. -Hun er så sød. Og sikke en krop!
Og hun er kløgtigt … Som en computer.
Og sikke en personlighed. Men kan du lide hende?
Nu er jeg ikke så sikker.
Hun er ti gange bedre end Amber.
Amber … Gad vide, om hun er kommet tilbage fra Vegas.
Ikke mere ævl. Tag den næste, ellers er du færdig!
Fint.
Seinfelds! Giv mig din tegnebog. Du får den tilbage senere.
-Hvordan har dine forældre det? -De prøver at vælge ny sofa.
Hit med tegnebogen, eller jeg slagter jer på stedet!
-Hvad sagde du? -Fart på, jeg er et vilddyr!
-Han er grov i munden. Kom. -Kom nu, de vil slå mig!
George Costanza, lad være med det der!
Hils dine forældre.
Tekster af: Rosa Reenberg