-Care a fost ultimul președinte cu barbă? -Nixon.
-Nu, cu barbă stufoasă. -Era stufoasă a lui.
Adică ditamai barba, ca a fraților Smith din reclama la dropsuri de tuse.
Falkmore.
-Cine? -Artemis N. Falkmore.
Tu l-ai scornit.
Da, dar sună a nume de președinte.
Așa e. De ce au președinții nume anapoda?
Woodrow, Grover, Millard.
Președinția îi îmbie pe cei cu nume anapoda.
Ambiția lor se bazează pe propriile șovăieli.
E o supracompensare masculină tipică.
Porți talonete în pantofi?
Taxi!
Au un contor unde-ți introduci vârsta
și toți factorii de risc…
și efectiv îți calculează cât timp mai ai de trăit.
Care-i punctul culminant? Pe patul de moarte,
ei te izbesc în piept, la care tu zici: "Zece, nouă, opt…
V-am zis că-i tare drăcia asta."
-Greu de crezut că e prima întâlnire. -Știu. Desert?
Se cade să iau o felie de tort.
-De ce? -Azi e ziua mea de naștere.
Cum așa? Azi?
-Serios? -Da.
Mulți ani trăiască
Lisa să trăiască…
A ieșit cu tine la prima întâlnire și era ziua ei?
Da. Și ea a ales data.
E vreo inadaptată social?
Nu, e nemaipomenită. E atrăgătoare și nostimă.
S-o fi hotărât să-și serbeze ziua
în lunea de după weekend.
Nu e Lincoln.
-Bună! -Bună!
Aveți chef de pizza de la Lorenzo's?
Mă lipsesc.
Zău? Ia zi, George! Pizza.
Nu pot. E musai să merg la fundație.
Intervievez niște liceeni în vederea Bursei Susan Ross.
Nu te deranjează că organizația asta…
-Nu. -…răscolește cerul și pământul
-Nu. -…să ofere banii ăștia
-Nu. -…efectiv oricui,
câtă vreme nu ești tu ăla?
Nu am nimic împotrivă.
Nimic, am zis.
Apoi am obținut 740 de puncte la testul de engleză.
Zi ce animal preferat ai!
Nu știu. Broasca.
Broasca?
-Păi eu… -Răspuns greșit.
Văd că știi să cânți la harpă.
Ia zi-mi, de ce se ține înclinată?
N-o pot face teșită? Te-ar scuti de multe neplăceri.
Harpa din ziua de azi a fost perfecționată pe parcursul a mii de ani,
-…din… -Bine. Te anunțăm noi.
Văd că ai peste 9 la toate materiile.
Vă place, nu-i așa?
Steven, văd că ești președintele clubului de șah.
Campioni pe stat.
Care e șahistul tău favorit?
Nastercoff.
Așa.
Nastercoff.
Din ce țară ziceai că e?
Nu știu.
Am inventat totul.
Nu pup eu bursă!
Ce tot îndrugi acolo?
Mai că mă duseseși de nas!
Haide, ia loc!
Ce vrei să te faci când crești mare?
Le-am zis tuturor c-aș vrea să mă fac arhitect.
Auzi fază: dl Peterman mă lasă în sfârșit să scriu pe bune.
A primit o ofertă să-și publice autobiografia.
Mă lasă să scriu din umbră.
Te-ai scos! Când apare, rog pe cineva s-o citească din umbră.
-Bună! -Salut!
-Bună! -Cum stăteam eu la Lorenzo's,
dregându-mi felia de pizza cu diverse condimente,
usturoi și alte alea…
numa' ce-l văd pe unul de lângă cutiile de pizza că se uită chiorâș la mine.
Așa că mă uit și eu cruciș la el.
Bag de seamă că nu-i singur. Îmi pusesem în cap tot clanul Van Buren.
-Clanul Van Buren? -Da.
Există o bandă numită după președintele Martin Van Buren?
Și-ncă cum! Și-s la fel de câinoși ca și el.
Dau s-ajung la ușă, mă și vezi.
Ăia o blochează.
Așa că mă reped înspre baie. Apuc mânerul.
După care mă pironesc cu spatele la harta stilizată a Italiei
și dintr-odată, se potolesc.
Poftim? Ce s-a întâmplat?
Încă țineam în mână recipientul de presărat usturoi. Uite așa.
Mi se vedeau doar opt degete.
-Asta ce înseamnă? -E semnul lor secret.
Van Buren a fost al optulea președinte.
Credeau că-s un fost membru.
Cum a fost pizza?
Un pic unsuroasă.
Jerry, mă aștepți o clipă? Vreau să-mi verific mesajele.
-Melissa, Kim! -Ellen!
-Bună! Vi-l prezint pe Jerry. -O, am auzit multe despre tine.
Tare drăguț din partea ta că ai scos-o în oraș.
De-ai ști câtă nevoie are de asta!
Își revine după o despărțire urâtă?
Nu.
Pe curând!
-Ți-ai ascultat mesajele? -Da. N-a sunat nimeni.
RESTAURANT
Se purtau de parcă-mi făcusem pomană cu ea scoțând-o în oraș.
E fraiera găștii, ce mai!
În fiecare gașcă e câte unul luat în tărbacă.
Cum pățește Elaine.
Ellen sigur nu e fraiera găștii ăleia.
Cauți să afli toate hachițele adevăratei ei ființe lăuntrice?
Nu, sunt cât se poate de superficial.
-Nu te lăsa. -Mda.
-Am găsit cui să-i propun bursa. -Da?
Îi triam pe enervanții ăia de rup gura târgului cu realizările lor,
când se prezintă puștiul ăsta, Steven Koren, un tip obișnuit.
Îi place sportul, se uită la TV.
-Îl duce capul? -Știe să citească.
Și mai știe că nu dovedești nimic citind o carte din scoarță-n scoarță.
Dar auzi fază!
Îl preocupă arhitectura.
Cum pretinzi tu că te preocupă.
Da. Cu puțină îndrumare,
Steven Koren va ajunge cine pretind eu c-aș fi, dar pe bune.
Ăsta-i visul meu, Jerry.
Azi-noapte am visat că un hamburger mă halea pe mine.
Dle Peterman, mulțumesc de invitație. Eu…
La dv. e un pic altfel decât mi-am imaginat.
E doar un loc unde să-ți pui cornu-n pernă.
Păi… cu ce parte a vieții dv. vreți să începem?
Cu escapadele de prin străinătățuri? Cu idilele exotice?
Elaine, e-nțesat catalogul cu de-astea până la refuz.
Nu, cartea asta aș vrea să fie despre viața mea de zi cu zi.
Ce naiba, iar au schimbat ordinea canalelor,
când apucasem să le memorez.
-Dle Peterman, vreți să… -Doi: CBS.
-…începem? -Trei…
Ăsta nu știu ce e.
Unde-i canalul cu avanpremiere?
Mărturisesc, dle Peterman, că nu cred s-avem material cât să iasă de-o carte.
Sigur găsim noi o soluție.
Ce-ar fi să ne comandăm noi o pizza?
Îți place de la Lorenzo's?
Un amic mai c-a fost stâlcit în bătaie acolo
de clanul Van Buren.
-Fugi de-aici! -Zău!
Motivul pentru care a scăpat
e că, întâmplător, a făcut gestul lor secret.
Sună destul de palpitant.
-Da. -S-o trecem în carte.
Dar nu vi s-a întâmplat dv.
Păi îl plătim pe amicul tău și Peterman scrie pe isprava asta!
Nu, nu cred că puteți face asta.
Of, alta acum! Iar am uitat să iau îngrășământ pentru plante.
Găsesc eu un cupon pentru asta!
Știți ce? N-ar strica să discut cu amicul meu.
RESTAURANT
Asta e aceeași ținută purtată și ieri?
Nu, e nouă-nouță. Îți place?
Sincer, da.
Ia stai puțin! E furculița care a căzut pe jos?
Folosești furculița care-a căzut pe jos?
Nu, Jerry, chelnerița mi-a adus alta.
Treacă de la mine.
S-a întâmplat ceva?
Nu… nici pomeneală.
Ești fantastică!
-Salut! -Bună!
Kramer, George, ea este Ellen.
Doamnelor și domnilor, sunt bucuros să vi-l prezint
pe primul bursier Susan Ross.
Acesta… e Steven Koren.
Cu o redutabilă medie de 7.
Clasat unde-i curba mai vârtoasă.
Nu se dă mare, nu e nici printre codași.
Calificarea pentru o asemenea bursă
se presupunea că vizează în special nivelul academic.
Cunoaștem cusururile și lipsa de obiectivitate a testelor standardizate.
Astea nu sunt teste standardizate. Sunt notele lui.
În plus, Steven Koren nutrește o aspirație supremă.
Vrea să ajungă…
arhitect.
Așa să fie?
De fapt, aș putea ținti un pic mai sus.
Steven, nimic nu e mai presus ca arhitectul.
Mi-ar plăcea să devin urbanist!
De ce să mă limitez la o clădire, când pot proiecta un întreg oraș?
-E o observație pertinentă. -Ba nu e.
Nu-i arhitectul unul care s-a lăsat de Arte,
cu un birou înclinat și ditamai rigla?
I se spune teu.
Tipul cel mai inept din frăția mea a ajuns arhitect,
după ce a picat la Stomatologie.
-Felicitări! -Mulțumesc.
Susan ar fi mândră de faptele tale.
Mulțumesc.
Și-au însușit semnul, căci Van Buren,
al optulea președinte, era omul pe care-l admirau nespus.
Kramer, amice, asta-i o snoavă a-ntâia!
Dacă v-a plăcut asta, mai am.
De care să fie?
De dragoste? Umoristice? De aventură?
Erotice?
Kramer, nu cred…
Cât ceri pe toată antologia?
-A-ntregii mele vieți? -Zi, nene, prețul!
O mie cinci sute.
-Îți dau jumătate. -Accept.
Kramer, amice, Elaine îți stă la dispoziție.
Bine.
Ei bine, eu…
Prefer să lucrez seara.
Poți să nu te mai lălăi
-…cu idioțenia aia despre Bob Sacamano? -Bine. Vorbeam cu Bob la telefon
și mă prind că trebuia să returnez o pereche de nădragi.
Și plec la magazin.
Ce-a mai făcut Bob Sacamano?
Nimic. A ieșit din poveste.
Așteptam eu metroul. Metroul, ioc!
-Am zis s-o pornesc prin tunel. -Așa mai vii pe-acasă!
Oi fi pierdut eu noțiunea timpului…
-Dar m-am trezit că… -Dădea metroul peste tine?
Nu. Am alunecat și-am căzut în noroi,
paradind tocmai nădragii pe care urma să-i returnez.
Nu pricep. Tu…
Purtai nădragii pe care urma să-i returnezi?
Așa se pare.
Ce-ai fi purtat la întoarcere?
Elaine, ești atentă? Nici măcar n-am ajuns acolo.
-Următoarea ispravă. -Cred că mi-ajunge pe azi.
-Da, rumeg-o bine. -O rumeg.
Auzi? Apropo, organizez o mică sindrofie diseară
în cinstea tunului financiar pe care l-am dat.
Vai, mersi, am alte planuri.
Elaine, se cade să vii s-o documentezi.
Vasăzică benchetuiești cu mârlanii ăia de-ți sunt amici?
-Vrei să-mi notez? -Da, dar vino după 21:00.
Să se mai dezmorțească atmosfera.
L-ai tăiat de la bursă fiindcă vrea să se facă urbanist?
Am fost trădat.
Puștiul îmi era ca un fiu.
Și dacă e să oprimi pe cineva,
aia e propria ta progenitură.
Cum a pățit tata și taică-su înainte de el.
Poate că nu le ai cu filantropia.
Alo? Bună, Ellen! Da, am sunat la hotel, e totul aranjat pentru weekend.
-Petreci weekendul cu Ellen? -În Vermont.
Și putem sta câteva zile în plus dacă vrem.
Patru zile la o pensiune superbă.
De-abia aștept! Pa și pusi!
Ce e?
Ce v-a apucat?
-Începi tu? -Nu. Zi tu primul!
Trebuie să m-adun.
Jerry, situația asta cu Ellen…
a cam sărit calul.
-Poftim? -Jerry, e vai mama ei!
-De unde-ați scos-o? E fantastică! -Ce te mână, Jerry?
Cariera? Se-ndreaptă lucrurile.
E totul în regulă cu cariera mea.
Tot cursul de abilități manageriale de la Bloomingdale îmi place.
Am zis că nu vorbim despre asta.
Ar trebui să-l aibă în vedere.
Evident, dar nu-i acum momentul!
-Aspectele astea-s legate între ele. -Gata. Să fim serioși!
-Nu pun botul la nimic. -Ce vrei să spui?
Ne-nșelăm? Toți se-nșală, mai puțin tu.
Parc-am fi în Zona crepusculară, când tipul se trezise
și rămăsese neschimbat, iar restul erau diferiți.
-În ce episod? -Erau toate la fel.
De ce mi-ați retras bursa, dle Costanza?
Steven, eu…
Ăștia-s noii mei prieteni. Clanul Van Buren.
Așa de decepționat ajunsese, că s-a dat cu noi.
Drăguț!
Îmi vreau bursa înapoi, să pot ajunge urbanist.
Nu mai bine arhitect?
Urbanist.
P & G CAFE BAR
-Mișto cheful, K-Man! -Adevăr grăit-ai!
Elaine, încearcă vita, e-n suc propriu.
Nu cu din ăla cumpărat.
O să consemnez.
-Da, păi… -Kramer!
-Da. -Ramirez nu știe faza cu nădragii.
Așa deci!
Eram cu Bob Sacamano la telefon
-…și mi-a picat fisa că… -Kramer!
Nu le poți zice istorioara. Îi aparține lui Peterman.
-Cum adică? -Ai cedat în scris drepturile.
-Da? -El a stat în noroi, nu tu.
-Chiar am stat în noroi. -Ba nu.
N-ai stat în niciun noroi.
Eram mânjit tot.
-Nu s-a întâmplat, înțelegi? -Haide!
-Bine! Fie! -Termină povestea.
Da, așa, eu… Păi nădragii îmi…
Îmi veneau bine, așa că am decis să nu-i mai returnez.
-Se face târziu. Ar fi cazul s-o tăiem. -Bine.
Plecați chiar acum?
Hei! Fiți…
Băi! Eu nu…
Kramer, am dat de belea cu clanul Van Buren.
Cu ăștia nu te pui!
Am auzit că le-ai intrat în grații. Ce-ai făcut?
A, nimic.
N-am nicio ispravă de povestit, dacă la asta te referi.
Ai idee ce-o să-mi facă?
Da. Vezi tu, n-ai auzit de la mine,
dar clanul Van Buren nu se ia de unul de-ai lor.
Adică de un fost membru?
N-am ce face cu poveștile lui Kramer.
Unele nici nu pot fi numite povești.
Uite, asta e o listă a lucrurilor din apartamentul lui.
Apare și minicuptorul meu?
Cum o să iasă o carte din așa ceva?
Le mai aduci din condei, mai umbli la ele. Ești redactor!
Așa e.
Sunt redactor.
Fă-le captivante.
Captivante…
Normal!
Lumea adoră scrierile captivante!
O șterg la aeroport. Îi iau pe ai mei.
-Ce? Nu te-au vizitat recent? -Ba da. Îi aduc s-o cunoască pe Ellen.
N-am la cine apela. Vreau să aflu ce cred despre ea.
Poate luăm cina împreună.
Slabe șanse. Încerc să-i trimit înapoi diseară.
Bună! Băi, v-am zis de bătăturile mele?
O să savurați povestea.
Îmi înșiram mezelurile pe canapea, în dreptul meu,
dar cum le stivuiam, cum îmi cădeau în cădița pentru picioare.
Kramer, e îngrozitor. Nu ținem s-auzim așa ceva.
Mă oftic!
-Ce ai? -Ei, am cumpărat o droaie
de peripeții cu bătături de la Newman. Niște jafuri!
-Cât au costat? -Opt dolari.
Cred că m-a jecmănit.
Newman!
Păi și ce nu v-a plăcut la primul capitol?
Începuse binișor.
Duc înapoi niște nădragi.
O problemă net distinctă.
O pornesc printr-o galerie de metrou.
Dar aici povestea ia o întorsătură respingătoare.
Ba nu, aici devine captivantă.
Nu vă e clar? Metroul gonește înspre dv.,
vă repeziți într-un tunel lateral
și dați nas în nas cu o adunătură de aciuați din galeria subterană.
Pare atât de șablonard și previzibil. Scrisul ăsta n-are zvâc.
Da, știu.
Dacă în loc să vă feriți de metrou, dv…?
Știu și eu… alunecați și plonjați în noroi și…
vă mânjiți nădragii.
Tocmai nădragii pe care îi returnam.
Culmea ironiei. Elaine, asta da scriere captivantă!
E un anume Cosmo Kramer pe linia patru.
-Peterman. -Dle Peterson!
Vindeți-mi povestirile înapoi!
Vrei să știi ceva? Nu-mi mai trebuie.
Nu, dle Peterman, ce-ar fi să le păstrăm ca referință?
Aiureli!
Benes, cu mintea ei deosebit de inventivă, îmi deapănă poveștile.
Spală-te pe cap cu ale tale, derbedeule!
S-a aranjat, Elaine. Dă-i bătaie și creează!
Apropo, când ajungi la capitolul cu escapadele romantice,
să faci aluzie și la tine.
Salut, băieți!
Dle Costanza, mi-ați redobândit bursa?
Ușurel, flăcăi!
Doar n-o să-l caftiți pe unul de-ai voștri!
Să mori tu!
Atunci ia arată-ne semnul!
Corect.
Semnul.
Nu e ăsta semnul.
Pe vremea mea, ăsta era.
Bine. Dacă într-adevăr ești unul de-ai noștri…
să te vedem cum îi sustragi portofelul următorului trecător.
Plăcerea mea!
Și după facultate, am luat masterul la Sorbona.
La Sorbona! O! Asta e în Paris.
Jerry, îți expiră timpul de parcare. Lasă că am eu mărunt.
-Așadar, ce părere aveți? -Jerry, e fantastică.
Știam eu! Nu-s nebun.
E așa simpatică!
Nici cu trupul nu mi-e rușine.
E isteață. Ca un calculator.
Și ce personalitate are! Dar nu contează ce credem noi.
Ție îți place?
Acum nu mai sunt sigur.
E de zece ori mai tare
decât ciufuta de Amber cu care ai fost.
Chiar, Amber. Mă întreb dacă s-o fi întors din Vegas.
Nu mai trage de timp!
Următorul, sau ai căcat steagul!
Bine. De acord.
-Dl și dna Seinfeld. -George!
Faceți-mi un hatâr. Dați-mi portofelul.
-Vi-l dau înapoi mai târziu. -Ce fac ai tăi?
Umblă după o canapea nouă. Nu vreți să știți.
Dați-mi portofelul, altfel vă-nșir mațele aici, pe trotuar.
Ce-ai zis?
Hai, tataie, mai cu avânt! Sunt o fiară!
Ești un bădăran. Să mergem, Morty!
-Vă rog! O să mă caftească. -Ce?
George Costanza, ce te-a apucat?
Salută-i pe ai tăi din partea noastră!
Subtitrarea: Elena Mitulescu