-Hvilken president hadde skjegg? -Nixon!
-Nei, fyldig skjegg. -Hans var fyldig.
-Nei, jeg mener helskjegg. -Falkmore.
-Hvem da? -Artemis N. Falkmore.
-Det der fant du vel på? -Ja, men det høres bra ut.
Hvorfor har presidenter så stygge navn?
Embetet tiltrekker seg folk med fæle navn. Ambisjoner pga. usikkerhet.
Har du innlegg i skoene?
Taxi!
Det fins en klokke som, basert på alder og risikofaktorer,
regner ut hvor lenge man har igjen å leve.
Man ligger på dødsleiet og teller ned: "Ti, ni, åtte...
-Jeg sa jo at den var bra!" -Tenk at dette er første daten.
-Vil du ha dessert? -Jeg må vel ta en kakebit.
-Hvorfor det? -Jeg har fødselsdag i dag.
-I dag? Mener du det? -Ja.
-Var det fødselsdagen hennes? -Ja, og hun bestemte dagen.
Er hun sosialt håpløs?
Nei, hun er vakker og morsom.
Hun ville kanskje feire fødselsdagen mandagen etter.
-Er noen sugen på Lorenzos pizza? -Jeg står over.
-Vil du ha pizza, George? -Nei, jeg kan ikke.
Jeg skal intervjue ungdommer til Susan Ross-stipendet.
Plager det deg ikke at organisasjonen gjør alt for
å gi penger til alle andre, bare det ikke er deg?
Det har jeg ikke problemer med!
Jeg fikk 740 på engelskkunnskapsprøven.
Hva er favorittdyret ditt?
Jeg vet ikke... Frosk.
Frosk?
Frosk er galt!
Så du spiller harpe?
Hvorfor må man lene den mot seg?
Kan man ikke bygge den i en vinkel?
Den er utviklet gjennom tusener av år...
Vi lar høre fra oss.
Snittet ditt er på 4,0.
Du liker vel det, ikke sant?
Så du er formann i sjakkforeningen?
Vi er delstatsmestere.
Hvilken spiller liker du best?
Nastercoff?
Akkurat, Nastercoff.
-Hvilket land kommer han fra? -Jeg vet ikke...
Jeg fant på det der. Jeg får aldri dette stipendet.
Hvorfor sier du det? Du lurte meg virkelig!
Sett deg.
-Hva vil du gjøre når du blir stor? -Jeg pleier å si at jeg vil bli arkitekt.
Peterman lar meg skrive på ordentlig.
Jeg blir spøkelsesskribent på selvbiografien hans.
Når den kommer ut, får noen spøkelseslese den for meg!
Jeg er på Lorenzos og setter sammen pizzaen min
med hvitløk og andre ting.
Da ser jeg en fyr som gir meg et mystisk blikk.
Derfor kikker jeg skummelt tilbake.
Så ser jeg at han ikke er alene. Jeg har tirret Van Buren Boys.
Er en gjeng oppkalt etter president Martin Van Buren?
De er like onde som han! Jeg går bort til døren, de stenger veien.
Jeg løper til toalettet, men det er opptatt.
De trenger meg opp mot Italiakartet, men plutselig slutter de bare.
-Hva hendte? -Jeg holdt i hvitløkspulveret.
-Jeg viser bare åtte fingre. -Hva betyr det?
Det er deres hemmelige tegn.
Van Buren var den åttende presidenten.
De trodde at jeg hadde vært en av dem.
-Hvordan var pizzaen? -Litt mye olje.
Jeg skal bare sjekke om jeg har noen beskjeder.
-Melissa, Kim! -Ellen.
-Dere skal få møte Jerry. -Vi har hørt mye om deg.
-Snilt av deg å gå ut med henne. -Hun trenger det virkelig.
-Har hun hatt et dårlig forhold? -Nei.
-Sjekket du beskjedene dine? -Ja, ingen hadde ringt.
-Det virket som jeg drev veldedighet. -Hun er gjengens taper.
Hver gjeng har en som alle tuller med. Som vi har med Elaine.
-Det kan ikke være Ellen. -Ser du dypt inn i sjelen hennes?
Nei, jeg er så overflatisk som jeg kan!
Fortsett slik. Jeg har funnet en som kan få stipendet.
Jeg intervjuer bare viktigperer.
Plutselig kommer en vanlig fyr inn. Han liker sport, ser på tv.
-Er han gløgg? -Han kan lese.
Det beviser ingenting å lese ut en bok.
Og han liker arkitektur.
-Som du later som du gjør! -Ja.
Med litt veiledning kan Steven Koren bli alt jeg sier at jeg er.
-Det er drømmen min. -I min drøm spiste en burger meg!
Takk for at jeg fikk komme.
-Det ser ikke ut som jeg trodde her. -Det er bare et sted jeg sover.
Hvilken del av livet ditt vil du starte med? Intriger, romantikk?
Vi har skildret det i katalogen. Boken skal være om hverdagen min.
De har endret kabelkanalene igjen når jeg endelig hadde lært meg dem!
-Mr. Peterman, vil du... -To CBS, tre...
Jeg vet ikke hva det er. Hva er den jævla kanalen?
Jeg vet ikke helt om dette kan bli en hel bok.
Vi finner sikkert på noe.
Vi kan vel bestille en pizza? Liker du Lorenzos?
En venn ble nesten mishandlet der av Van Buren Boys.
Men han viste tilfeldigvis deres hemmelige tegn.
Det er spennende. Vi tar det med i boken!
-Men det hendte ikke deg. -Vi kan betale vennen din!
Nei, det går nok ikke.
Jeg glemte å kjøpe plantenæring igjen.
-Jeg har sikkert en rabattkupong! -Jeg bør nok prate med vennen min.
-Er det samme klær som i går? -Nei, de er nye. Liker du dem?
Ja, faktisk.
Er det gaffelen som falt ned på gulvet? Bruker du den?
-Nei, servitrisen ga meg en ny. -Det var jo fint.
-Er det noe i veien? -Nei, ingenting i det hele tatt.
Du er fantastisk!
Hei, gutter. Dette er Ellen.
Det er en fornøyelse å presentere den første Susan Ross-stipendiaten.
Dette er Steven Koren.
Snittet hans er på solide 2,0.
Akkurat i midten. Han verken glitrer eller ligger etter.
Stipendet skulle gå til en elev med gode evner.
Alle er klare over manglene i standardprøvene.
Dette er karakterene hans.
Han har store ambisjoner.
Han vil bli arkitekt.
-Mener du det? -Jeg kan kanskje nå enda lenger.
Ingenting er høyere enn en arkitekt.
Jeg vil bli byplanlegger. Da får jeg designe en hel by.
Høres bra ut!
Arkitekter er bare mislykkede typer med skjevt skrivebord og stor linjal.
En dum klassekamerat ble arkitekt da han ikke klarte tannlegestudiet!
Gratulerer! Susan ville vært veldig stolt av det du gjør.
Van Buren var den mannen de beundret mest.
Kramer, min venn, det er litt av en god skrøne.
Jeg har faktisk flere.
Hva vil du ha? Romantikk, humor, eventyr, erotikk?
-Jeg tror ikke... -Hvor mye tar du for hele greia?
-Hele livet mitt? -Si en pris.
-Femten hundre dollar. -Du får halvparten.
Elaine står til din disposisjon.
Jeg liker å jobbe om kveldene.
Fortsett med den tåpelige Bob Sacamano-historien!
Jeg kom på at jeg måtte levere tilbake et par bukser.
-Hva hendte med Bob Sacamano? -Ingenting, historien om ham er over.
T-banen kommer ikke, derfor går jeg gjennom tunnelen.
-Der har vi noe. -Jeg vet ikke hva som hendte, men...
-Det kom et tog mot deg! -Nei, jeg skled ned i søla.
Jeg ødela buksene jeg skulle levere tilbake.
Jeg forstår ikke... Hadde du på deg buksene du skulle levere tilbake?
-Jeg hadde visst det. -Hva skulle du ha på deg hjem igjen?
Hører du ikke etter, Elaine? Jeg kom ikke dit engang!
-Neste historie. -Jeg har så det holder for i dag.
Jeg skal ha en liten fest i kveld for å feire min lille suksess.
-Takk, men jeg har andre planer. -Du bør dokumentere festen.
Du skal treffe de teite vennene dine og vil at jeg skal skrive om det?
Kom etter 21. Da er de litt varme i trøya.
Trekker du tilbake stipendet?
Jeg ble forrådt! Han var som en sønn for meg.
Er det noen man bør kunne kue,
så er det ens eget kjøtt og blod!
Filantropi er nok ikke helt din greie.
Hei, Ellen. Alt er klart for helgen.
-Skal du reise bort med Ellen? -Vermont!
Vi kan bli et par ekstra dager. Fire dager på et herlig sted.
Jeg gleder meg. Ha det!
Hva er det?
-Vil du begynne? -Nei, jeg må samle tankene.
Denne greia med Ellen har gått langt nok som det er.
-Hun er en taper. -Hun er jo topp!
Hvorfor gjør du det? Er det karrieren din? Ting vil bedre seg!
-Det er ikke noe galt med karrieren. -Han burde tatt Bloomingdales.
-Vi skulle jo ikke prate om det nå. -Han bør tenke over det.
-Alt henger sammen. -Unnskyld meg!
-Jeg kjøper ikke noe av dette! -Tar alle unntatt deg feil?
Det er som i Twilight Zone når alle andre har forandret seg.
-Hvilken episode? -Alle sammen var like!
-Hvorfor trakk du tilbake stipendet mitt? -Vel, Steven, jeg...
Her er de nye vennene mine. Van Buren Boys.
Han ble så desillusjonert at han ble med i gjengen vår.
Jeg vil bli byplanlegger.
Hvorfor ikke arkitekt, Steven?
Byplanlegger!
For en kul fest!
Smak på kjøttet, det er ekte sjy!
-Jeg skal notere det... -Ramirez har ikke hørt om buksene.
Jeg pratet med Bob Sacamano og innså plutselig...
Den historien tilhører Peterman nå.
-Hva mener du? -Du skrev under.
Han skled i søla, ikke du.
-Men jeg skled i søla. -Nei! Du har aldri gjort det!
-Jeg var utrolig møkkete. -Det har aldri hendt!
Buksene passet fint, så jeg bestemte meg for ikke å levere dem tilbake.
-Det er best at vi går. -Skal dere gå nå?
Jeg har problemer med Van Buren Boys.
-De er skikkelige tøffinger. -Du slapp fra dem. Hva gjorde du?
Ingenting... Jeg har ingenting å fortelle!
Vet du hva de vil gjøre med meg?!
Jeg har ikke sagt noe, men de plager aldri sine egne.
Mener du et tidligere medlem?
Kramers historier er ubrukelige!
En del er ikke engang historier. En liste over ting i leiligheten hans!
Står brødristeren min der?
Hvordan skal jeg lage bok av dette?
Forandre dem, du er jo forfatter!
Ja...jeg er forfatter!
-Gjør det interessant. -Interessant!
Selvfølgelig! Folk elsker interessante skildringer!
-Jeg skal hente foreldrene mine. -Var ikke de akkurat her?
De skal få treffe Ellen. Jeg vil vite hva de synes om henne.
-Vi kan spise middag etterpå. -Nei, de skal fly hjem i kveld.
Har jeg fortalt om ilkene mine?
Jeg la oppskåret pålegg på sofaen, men det falt ned i fotbadet mitt.
Vi vil ikke høre det!
-Faen! -Hva er det?
Jeg kjøpte dem av Newman, men de er grusomt dårlige!
-Hvor mye ga du for dem? -Åtte dollar! Jeg blir sikkert lurt.
Newman!
-Hva var galt med første kapittel? -Det startet bra.
Jeg leverer tilbake et par bukser, det kan alle identifisere seg med.
Jeg går inn i tunnelen. Der begynner det å spore av.
Det er der det blir interessant! Toget kommer mot deg.
Du flykter inn i en sidetunnel og treffer en gjeng som bor der!
Det er bare klisjeer! Ikke noe interessant.
Ja, jeg vet det.
I stedet for å flykte unna toget,
-kan du skli og falle i søla slik at du ødelegger buksene.
Buksene jeg skulle levere tilbake.
Perfekt, det kaller jeg interessant!
Cosmo Kramer på linje fire.
-Peterman! -Selg meg historiene tilbake!
Jeg trenger dem ikke lenger!
La oss beholde dem, Mr. Peterman!
Tullprat! Benes' herlige fantasi gjør arbeidet for meg.
Ta historiene dine tilbake!
Gå ut og skap, Elaine!
Når du kommer til erobringene mine, må du gjerne skrive inn deg selv!
-Hei, gutter. -Får jeg stipendet mitt tilbake?
Ta det rolig. Dere vil vel ikke slå en av deres egne?
Da kan du vel gi oss tegnet?
Akkurat...tegnet.
-Det er ikke tegnet. -Det var det da jeg holdt på!
Er du en av oss, kan du ta lommeboken fra den neste som går forbi.
Med glede!
Så gikk jeg på Sorbonne.
Det ligger jo i Paris!
Parkometeret ditt går snart ut. Jeg har vekslepenger.
-Hva synes dere? -Hun er fantastisk!
-Da er jeg ikke gal. -Hun er så søt, og for en kropp!
Og hun er gløgg, som en datamaskin!
Og for en personlighet! Men det viktigste er at du liker henne.
Nå er jeg ikke så sikker lenger...
Hun er ti ganger bedre enn den fæle Amber.
Lurer på om hun er tilbake fra Vegas.
Ta neste, ellers er du ferdig!
Klart det.
Seinfelds! Gi meg lommeboken. Dere får den tilbake senere.
-Går det bra med foreldrene dine? -De prøver å ta ut en ny sofa.
Hit med lommeboken, ellers slakter jeg dere!
-Hva sa du? -Opp med farten! Jeg er et villdyr!
-La oss gå. -Vær så snill! De vil slå meg!
La være, George Costanza!
Hils til foreldrene dine.
Tekst: Lene Kjølner