- Ki volt az utolsó szakállas elnök? - Nixon.
- Nagy szakállra gondolok. - Az övé is az volt.
Nem, rendes hosszúra, mint a Smith Brothers köptetőn.
Falkmore.
- Ki? - Artemis N. Falkmore.
Most találtad ki.
Igen. De elég elnökös név, nem?
Igen. Miért van mindig ilyen hülye nevük?
Woodrow, Grover, Millard.
A rossz nevűek vágynak hatalomra.
Az önbizalomhiány vezérli őket.
Így kompenzálunk mi, férfiak.
Betétet raktál a cipődbe?
Taxi!
Van egy óra, amibe be lehet ütni a korod
meg a rizikófaktoraid…
és kiszámolja, mennyi időd van hátra.
Mi értelme? A halálos ágyadon
pumpálják a mellkasod, te meg: „Tíz, kilenc, nyolc…
Mondtam, hogy okos ez a cucc!”
- És ez az első randink. - Igen. Desszertet?
Tortát muszáj lesz ennem.
- Mert? - Születésnapom van.
Mi? Ma?
- Tényleg? - Ja.
Boldog szülinapot
Boldog szülinapot, Lisa…
Az első randitok a születésnapján volt?
Igen. Ő akarta így.
Kettyós?
Nem, szuper csaj. Szép és vicces.
Akkor csak úgy döntött, aznap ünnepli
a születésnapját.
Nem Lincoln.
- Hali! - Szia!
Lorenzo’s pizza, valaki?
Kösz, nem.
Igen? George! Pizza.
Nem lehet, megyek az alapítványhoz.
Diákokat interjúztatok a Susan Ross ösztöndíjhoz.
Nem zavar, hogy ez a szervezet…
- Nem. - …szinte bárkinek…
- Nem. - …hajlandó lenne…
- Nem. - …pénzt adni,
csak neked ne kelljen?
Nem érdekel.
Ha mondom!
És 740 pontot kaptam az irodalomtesztre.
Melyik a kedvenc állatod?
Nem tudom. Béka?
Béka?
- Hát… - Rossz válasz.
Látom, hárfázol.
Miért kell döntve tartani?
Nem lehetett volna eleve úgy megépíteni?
A mai hárfa évezredek finom munkájának eredményeképp
- jött… - Ja, ja. Majd értesítünk.
Látom, négyes az átlagod.
Bejön, mi?
Steven, te vagy a sakk-klub elnöke.
Állami bajnok.
Ki a kedvenc sakkozód?
Nastercoff?
Oké.
Nastercoff.
Hova valósi?
Nem tudom.
Behazudtam.
Úgysincs semmi esélyem.
Miről beszélsz?
Nagyon szimpatikus vagy.
Gyere, ülj vissza!
Mivel szeretnél foglalkozni?
Általában azt mondom, építész akarok lenni.
Mr. Peterman végre hagyja, hogy normális dolgot írjak.
Kiadnak róla egy életrajzi könyvet.
Én leszek a szellemíró.
Szuper! Ha kijön, keresek hozzá szellemolvasót.
- Helló! - Helló!
- Szia! - Ott vagyok a Lorenzo’sban,
pakolom meg a pizzaszeletem.
Fokhagyma, miegymás.
Feltűnik, hogy valaki csúnyán néz rám a pizzás dobozoknál.
Visszafintorgok rá.
Majd meglátom, hogy nincs egyedül. Ujjat húztam a Van Buren fiúkkal.
- Van Buren fiúk? - Igen.
Egy banda Van Buren elnökről nevezte el magát?
Igen, és épp olyan szemetek, mint ő volt.
Kezdek az ajtó felé tendálni.
Erre elállják.
Megyek a mosdó felé, megfogom a kilincset…
Felkennek a rajzolt Olaszország-térképre,
majd egyszer csak leállnak.
Mert? Mi történt?
Még mindig a kezemben volt a fokhagymaszóró. Így:
Nyolc ujjam van fenn.
- Na, és? - Ez a titkos jelük.
Van Buren volt a nyolcadik elnök.
Azt hitték, régi tag vagyok.
És a pizza?
Kicsit olajos volt.
Vársz egy kicsit? Meghallgatom az üzeneteimet.
- Ó, Melissa, Kim! - Ellen!
- Sziasztok! Bemutatom Jerryt. - Sokat hallottunk rólad.
Kedves tőled, hogy lógsz vele.
Nagyon jót tesz neki.
Mert mostanában szakított?
Nem.
Szia!
- Sikerült? - Ja. Senki nem keresett.
ÉTTEREM
Úgy tettek, mintha jótékonykodásból csinálnám.
Akkor ő a társaság lúzere.
Mindenhol van valaki, akin gúnyolódnak.
Nálunk Elaine az.
Kizárt, hogy Ellen lúzer legyen.
Részletesen megvizsgáltad a személyiségét?
Nem, olyan felszínes vagyok, mint a gép.
- Ha bejön… - Ja.
- Találtam valakit az ösztöndíjra. - Igen?
Egy rakás irritáló eminenssel beszéltem,
erre végre besétál Steven Koren, egy normális gyerek.
Szereti a sportokat, tévét néz.
És okos is?
Olvasni tud.
És tudja, hogy nem számít, végigolvasod-e a könyvet.
És…
építész akar lenni.
Te is annak hazudod magad.
Igen. Kis segítséggel
Steven Koren azzá válhat, aki én akartam lenni.
Ez az álmom, Jerry.
Én azt álmodtam tegnap, hogy a hamburger engem evett meg.
Mr. Peterman, köszönöm, hogy áthívott.
Nem ilyennek képzeltem az otthonát.
Ó, ez a lazulás helye.
És… mivel szeretné kezdeni?
Külföldi intrikák? Egzotikus romantika?
Ó, Elaine, azokról unásig beszéltünk a katalógusokban.
Szeretném, ha ez a könyv a mindennapjaimról szólna.
Bakker, megint átrendezték a csatornákat,
pedig pont megjegyeztem őket.
- Mr. Peterman, akkor… - Kettes: CBS.
- …kezdhetjük? - Hármas…
Ez nem tudom, mi.
Hol van a műsorajánló?
Őszintén szólva, nem tudom, hogy lesz ebből könyv.
Majd kitalálunk valamit.
Mi lenne, ha rendelnénk egy pitét?
Szereti a Lorenzo’st?
Egy barátomat majdnem összeverték ott
a Van Buren fiúk.
- Nem mondja! - De.
Csak azért úszta meg,
mert véletlenül felmutatta a titkos jelüket.
Hát, ez lenyűgöző!
- Igen. - Mehet a könyvbe.
De nem magával történt.
Fizetünk a barátjának, és Peterman sztori lesz belőle.
Nem, ezt nem támogatom.
Ó, már megint elfelejtettem növénytápot venni.
Biztos van hozzá kuponom.
Tudja, mit? Beszélek a barátommal.
ÉTTEREM
Nem ugyanebben voltál tegnap?
Nem, ez vadiúj. Tetszik?
Igen.
Várj, ez az a villa, ami leesett a földre?
Te azzal eszel, ami a földön volt?
Nem, adott a pincérnő egy újat.
Akkor jó.
Valami baj van?
Nem… semmi baj.
Csodálatos vagy.
- Sziasztok! - Szia!
Kramer, George, ő Ellen.
Hölgyeim és uraim, bemutatom önöknek
az első Susan Ross ösztöndíjast.
Aki nem más… mint Steven Koren.
Kettes átlag.
A tökéletes átlagos tanuló.
Nem villog, de nem is marad le.
George, az ösztöndíj feltétele,
hogy a diák átlagon felül teljesítsen.
Mindannyian tisztában vagyunk a tömeges vizsgák hiányosságaival.
Ezek nem vizsgák. Ezek a jegyei.
És Steven Korennek komoly tervei vannak.
Szeretne…
építész lenni.
Valóban?
Sőt, talán ennél még többre is vágyom.
Steven, az építészetnél nincs jobb.
Inkább várostervező akarok lenni.
Miért kéne magam egy-egy épületre korlátozni?
- Igaza van. - Nem.
Az építész nem csak kibukott képzős,
hatalmas vonalzóval?
Fejes vonalzónak hívják.
A legostobább lakótársamból is építész lett,
miután kirúgták a fogorvosiról.
- Gratulálok. - Kösz.
Susan roppant büszke lenne magára.
Köszönöm.
Azért lett ez a jelük, mert Van Buren
a nyolcadik elnökünk, a példaképük.
Kramer, barátom, ez pompás kis mese.
Ha tetszett, van még pár.
Mi érdekli?
Romantika? Vígjáték? Kaland?
Erotika?
Nem, Kramer…
Mennyit kérne az összesért?
- Életem történetéért? - Halljuk!
Ezerötszáz dollárt.
- Legyen a fele! - Jó.
Kramer, mostantól Elaine a rendelkezésére áll.
Oké.
Nos…
én éjszaka dolgozom.
Könyörgöm, folytassuk
- a hülye Bob Sacamano sztorit. - Oké. Épp telefonálunk,
és hirtelen eszembe jut, hogy vissza kell vinnem a gatyám.
Elindulok a boltba.
Mi lett Bob Sacamanóval?
Semmi. Az ő szála véget ért.
Szóval, várom a metrót. Nem jön.
- Gondoltam, átszaladok az alagúton. - Na, az már valami!
Homályos az egész, de arra emlékszem,
- hogy hirtelen… - Szembe jött a metró?
Nem. Elcsúsztam a sárban,
és tönkre tettem a gatyát, amit vissza akartam vinni.
Nem értem. Te…
Magadon vitted vissza a nadrágot?
Úgy tűnik, igen.
Miben akartál hazamenni?
Elaine, nem figyelsz? Oda sem értem!
- Jó. Következő sztori. - Ennyi elég volt mára.
- Ja. Ezekkel elleszel. - Igen.
Figyelj, tartunk ma este egy kis összejövetelt
a hirtelen meggazdagodásom örömére.
Kösz, más tervem van.
Elaine, gyere oda dokumentálni.
Ó, azt, hogy összeröffentek pár hülye haveroddal?
- Jegyzeteljek? - Igen, de 9 után érkezz.
Hagyd, hogy lelazuljanak!
Visszavonod az ösztöndíjat, mert várostervező lesz?
Elárult!
Fiamnak tekintettem.
Ha valakit el lehet nyomni,
az a saját véred.
Ahogy apám engem, őt meg nagyapám.
Nem passzol hozzád a jótékonykodás.
Halló? Szia, Ellen! Beszéltem a hotellel, áll a hétvége.
- Együtt töltitek a hétvégét? - Vermontban.
És tovább is maradhatunk, ha akarunk.
Négy nap egy gyönyörű helyen.
Alig várom! Szia!
Mi van?
Mit csináltok?
- Kezded te? - Nem, kezdd te!
Még összeszedem magam.
Jerry, túltoltad…
az Ellen-ügyet.
- Tessék? - Ellen egy lúzer.
- Honnan veszitek? Szuper arc! - Miért csinálod ezt?
Baj van a melóval? Majd megoldódik.
Semmi gond a melómmal.
Szerintem jó ötlet a Bloomingdale’s vezetőképzése.
Most nem erről beszélünk.
De érdemes megfontolni.
Persze! De nem most.
- Pedig köze van hozzá. - Jól van, elnézést!
- Összevissza beszéltek. - Akkor mi történik?
Mindenki téved, csak te nem?
Úgy érzem magam, mint az Alkonyzónás arc, aki arra ébred,
hogy ő nem változott, de mindenki más igen.
- Melyik? - Mindegyikkel ez történt.
Miért vonta vissza az ösztöndíjam?
Nos, Steven, én…
Ők a barátaim. A Van Buren fiúk.
Annyira elkenődött, hogy csatlakozott hozzánk.
Szép.
Várostervezéssel akarok foglalkozni.
Az építészet nem érdekel?
Várostervezés.
- Szuper a buli, K-Man. - Így is van!
Elaine, egyél marhát! Au jus szószos.
Igazi au jus szósz!
Felírom.
- Jó… - Hé, Kramer!
- Ja. - Ramirez nem ismeri a sztorit.
Ó, oké!
Bob Sacamanóval telefonáltam,
- és hirtelen leesett, hogy… - Kramer!
Ezt nem mesélheted el. Már Peterman sztorija.
- Hogyhogy? - Benne van a szerződésben.
- Igen? - Ő ült a sárban, nem te.
- De én ültem sárban. - Nem.
Te ott sem voltál.
Mocskos voltam.
- Nem történt meg. Oké? - Ne már!
- Hé, oké. - Halljuk!
Ó, oké, szóval… A gatya, igen…
Jó volt rám, úgyhogy nem vittem vissza.
- Későre jár. Menjünk! - Oké.
Máris mentek?
Hé! Ne már…
Még nem…
Kramer, összetűzésbe kerültem a Van Buren fiúkkal.
Kemény csávók.
Igen. Hallom, veled jóban vannak. Mit csináltál?
Ó, semmit.
Nincs róluk semmilyen sztorim.
Ezek ki fognak nyírni engem!
Oké, nem tőlem tudod,
de a Van Burenek a sajátjukat nem bántják.
Mármint régi bandatagot?
Használhatatlanok Kramer sztorijai.
Van, amelyik nem is sztori.
Itt egy lista az ingóságairól.
A pirítóm is köztük van?
Hogy lesz ebből könyv?
Cifrázd ki, írd kicsit át! Író vagy.
Igen.
Író vagyok.
Írd át szórakoztatóvá.
Szórakoztatóvá.
Hát persze!
Az emberek imádják a szórakoztató szöveget.
Én megyek a reptérre a szüleimért.
- Hogyhogy? Most voltak itt. - Bemutatom őket Ellennek.
Tanácstalan vagyok. Kíváncsi vagyok a véleményükre.
Később vacsorázhatnánk.
Nem fog menni. Este már küldöm is őket vissza.
Ó, helló! Meséltem már a tyúkszememről?
Ezt imádni fogod.
Kiterítem a felvágottat a kanapéra, magam mellé.
De, ahogy gyarapodnak, potyognak bele a lábfürdőbe.
Kramer, ez undorító. Ne meséld tovább!
Bakker!
- Mi az? - Vettem egy rakás
tyúkszemes sztorit Newmantől. De mind béna.
- Mennyit fizettél? - Nyolc dolcsit.
Azt hiszem, lehúzott.
Newman!
Mi nem tetszett az első fejezetben?
Szépen indult.
Viszem vissza a nadrágom.
Ezzel könnyű azonosulni.
Lemegyek az aluljáróba.
És itt jön a kellemetlen fordulat.
Ó, nem, innentől lesz érdekes!
Nem látja? Jön szembe a metró,
és beugrik egy mellékalagútba,
majd szembe találja magát a csatornalakókkal.
Akkora klisé! Nincs benne semmi izgalom.
Igen, tudom.
És, ha ahelyett, hogy elugrana a metró elől, inkább…?
Nem tudom. Elzuhanna a sárban, és tönkretenné…
a nadrágját?
Amit vissza akartam vinni.
Micsoda irónia! Elaine, igen, ez már szórakoztató.
Cosmo Kramer a négyesen.
- Peterman. - Mr. Peterson.
Adja vissza a sztorijaimat!
Tudja, mit? Már nincs is rájuk szükségem.
Ne, Mr. Peterman! Jók lesznek referenciának.
Nonszensz.
Remekül elleszünk Benes varázslatos képzelőerejével.
Vigye a meséit, csavargó!
Tessék, Elaine. Munkára fel!
És, ha elérkezik a romantikus részhez,
nyugodtan dobja be önmagát is!
Helló, Van B fiúk!
Sikerült visszaszereznie az ösztöndíjam?
Srácok, nyugalom!
Csak nem bántanátok egy tagot.
Ne viccelj!
Miért nem mutatod fel a jelet?
Igaz.
A jel.
Ez nem az.
Régen ez volt!
Oké. Ha tényleg közénk való vagy…
nyúld le a következő járókelő pénztárcáját!
Úgy lesz!
A Sorbonne-on szereztem mesterdiplomát.
Sorbonne! Ó, az Párizsban van!
Jerry, mindjárt lejár a parkolás. Maradj, dobok be pénzt.
- Mit szóltok hozzá? - Csodálatos.
Tudtam! Nem én bolondultam meg.
Édes pofa.
És marha csinos.
Meg okos! Mint egy számítógép.
És remek a kisugárzása. De mit számít a mi véleményünk?
Te kedveled?
Most elbizonytalanodtam.
Tízszer olyan jó,
mint az a rémes Amber, akivel jártál.
Tényleg, Amber. Vajon visszajött már Vegasból?
Elég az időhúzásból!
Igyekezz, vagy megcipőzünk!
Oké, oké.
- Seinfeldék! - Szia, George!
Kérlek, adjátok ide a pénztárcátok.
- Mindjárt visszaadom. - Szüleid hogy vannak?
Új kanapéra vadásznak. Rémálom.
Add a tárcád,
vagy kibelezlek itt, az utca közepén!
Miről beszélsz?
Gyerünk, vénember! Egy vadállat vagyok!
Undok vagy. Gyere, Morty!
- Segítsetek! Ezek megölnek! - Mi?
George Costanza! Mi az isten bajod van?
Csókoltatjuk a szüleid!
A feliratot fordította: Tardos Hanna