Viimeinen partainen presidentti? -Nixon.
Tarkoitan kunnon partaa. -Nixon.
Tarkoitan täyspartaa, kuin yskänlääkepurkissa.
Falkmore.
Kuka? -Artemis N. Falkmore.
Taisit keksiä. -Niin.
Se kuulostaa presidentiltä. -Miksi heillä on pahat nimet?
Woodrow, Grover, Millard. -Presidenttiys vetää huononimisiä.
Kunnianhimo kumpuaa epävarmuudesta. Klassista ylikompensointia.
Onko sinulla korokepohjat?
Taksi!
On sellainen kello, johon näppäillään oma ikä ja riskitekijät,
ja se laskee jäljellä olevan elinajan.
Sitten kuolinvuoteella, kun joku takoo rintaa, lasketaan: "10, 9, 8…"
"Sanoin, että tämä toimii."
Nämä ovat vasta ensitreffimme. -Otatko jälkiruokaa?
Otanpa palan kakkua.
Miksi? -Tänään on synttärini.
Tänäänkö? Ihanko totta? -Jep.
Hän siis lähti ekoille treffeille syntymäpäivänään?
Niin. Hän valitsi päivän.
Onko hän sosiaalisesti kiusallinen?
Hän on hyvännäköinen ja hauska.
Ehkä hän päätti juhlia pyhän jälkeen maanantaina.
Ei hän Lincoln ole.
Hei!
Maistuuko Lorenzon pizza?
Jätän väliin.
George, pizzalle. -En ehdi. Pitää mennä säätiöön.
Haastattelen koululaisia Susan Rossin stipendiä varten.
Eikö vaivaa, että se järjestö…
-Ei. -…jahkailee…
-Ei. -…ja antaa rahaa…
-Ei. -…kaikille muille paitsi sinulle?
Se sopii minulle ihan hyvin.
Sitten sain 740 pistettä äidinkielestä.
Mikä on lempieläimesi?
En tiedä. Sammakko.
Sammakko?
Minä… -Sammakko on väärin.
Soitat harppua.
Miksi sitä pitää kallistaa?
Eikö sitä voi tehdä sopivassa kulmassa? Säästyisi vaivaa.
Moderni harppu on kehittynyt tuhansien vuosien ajan…
Niin, niin. Ilmoitamme sitten.
Keskiarvosi on näköjään 4,0.
Taidat pitää siitä.
Steven, näemmä olet shakkikerhon puheenjohtaja.
Osavaltion mestareita.
Kuka on suosikkipelaajasi?
Nastercoff?
Niin.
Nastercoff.
Mistä maasta?
En minä tiedä.
Keksin sen.
En minä tätä saa. -Minkä tähden sanoit minulle?
Minä jo uskoin.
Istu.
Mitä haluat tehdä isona?
Olen kertonut ihmisille, että haluan arkkitehdiksi.
Peterman antaa minun vihdoin kirjoittaa.
Saan haamukirjoittaa hänen elämäkertansa.
Kun se ilmestyy, hankin jonkun haamulukemaan sen.
Hei. -Hei.
Hei. -Kävin Lorenzolla.
Pistin mausteita pizzaviipaleelle. Valkosipulia ja vaikka mitä.
Pizzalaatikoiden luona yksi tyyppi mulkoili minua.
Vastasin omalla mulkaisulla.
Huomasin, ettei hän ollut yksin. Vastassani oli Van Buren Boys.
Onko jokin katujengi nimetty presidentti Van Burenin mukaan?
Se on yhtä häijy kuin hän.
Siirryin ovelle päin.
He tukkivat tien. Syöksyin vessaan. Tartuin ovenkahvaan.
Varattu.
He ahdistivat minut vasten Italian karttaa.
Yhtäkkiä he pysähtyivät. -Mitä tapahtui?
Pitelin yhä valkosipulisirotinta. Vain kahdeksan sormea näkyi.
Mitä se tarkoittaa? -Se on heidän merkkinsä.
Van Buren oli kahdeksas presidentti. He pitivät minua entisenä Van B:nä.
Millaista pizza oli? -Vähän öljyistä.
Odotatko hetken? Tarkistan viestini.
Melissa, Kim.
Ellen. -Hei. Tässä on Jerry.
Olemme kuulleet sinusta.
Olet kiltti, kun viet hänet ulos. -Hän tosiaan tarvitsee sitä.
Onko hänellä paha ero takana? -Ei.
Nähdään.
Tarkistitko viestit? -Kukaan ei ole soittanut.
Heistä Ellenin tapaileminen on kuin hyväntekeväisyyttä.
Hän on ryhmän luuseri. Joka ryhmässä on joku, jota pilkataan.
Niin kuin meillä Elaine.
Ellen ei ole ryhmän luuseri.
Tarkasteletko asiaa pintaa syvemmältä?
Olen niin pinnallinen kuin pystyn.
Jatka sitä. -Niin.
Löysin jonkun stipendiä varten. -Ai?
Haastattelin niitä ärsyttäviä ylisuoriutujia.
Viimein tuli Steven Koren. Ihan tavallinen poika.
Tykkää urheilusta. Katsoo tv:tä.
Onko hän fiksu? -Osaa hän lukea.
Hän tietää myös, ettei kirjan lukeminen loppuun todista mitään.
Mutta hän pitää arkkitehtuurista.
Esität samaa itsekin.
Kyllä. Pienellä opastuksella -
hänestä tulee kaikkea, mitä väitän olevani, mutta oikeasti.
Se on unelmani.
Minä näin viime yönä unen, jossa hampurilainen söi minua.
Kiitos kutsusta, herra Peterman.
Asunto ei ole sellainen kuin luulin. -Kunhan on nukkumispaikka.
Mistä kohtaa elämäänne haluatte aloittaa?
Ulkomaan juonitteluista? Eksoottisista romansseista?
Niistä on jauhettu luettelossamme kyllästymiseen asti.
Haluan, että kirja kertoo arjestani.
Kaapelikanavat on taas vaihdettu juuri, kun olin oppinut muistamaan ne.
Haluatteko… -Kaksi: CBS.
…aloittaa? -Kolme…
Mikähän tuokin on?
Missä ennakkonäytekanava on?
En kyllä osaa sanoa, saako tästä kirjan.
Keksimme varmasti jotakin.
Tilataanko syötävää? Pidätkö Lorenzosta?
Van Buren Boys melkein hakkasi ystäväni siellä.
Älä? -Niin.
Hän pelastui näyttämällä vahingossa jengin käsimerkin.
Jännittävää. Laitetaan se kirjaan.
Eihän niin käynyt teille.
Maksetaan ystävällesi, niin siitä tulee Petermanin kokemus.
En usko, että se käy.
Unohdin taas ostaa kasviravinnetta.
Minulla on varmasti kuponki.
Jospa puhun ystäväni kanssa.
Piditkö eilen samoja vaatteita?
Nämä ovat uudet. Pidätkö?
Kyllä.
Onko tuo sama haarukka, joka putosi lattialle?
Syötkö haarukalla, joka on ollut lattialla?
Tarjoilija toi uuden.
Kaipa se käy.
Onko jokin vinossa? -Ei yhtään mikään.
Olet upea.
Hei. -Hei.
Kramer, George, tässä on Ellen.
Naiset ja herrat, on ilo esitellä teille -
ensimmäinen Susan Ross -stipendiaatti.
Tässä on Steven Koren.
Hänen keskiarvonsa on vankka 2,0.
Käyrän lihaisimmassa kohdassa. Ei esitä mitään eikä jää jälkeen.
Valintaperusteiden tuli olla pääasiassa akateemisia.
Tiedämme standarditestien puutteet.
Nämä ovatkin hänen arvosanojaan.
Steven Korenilla on lisäksi pyrkimyksistä ylväin.
Hän haluaa -
arkkitehdiksi.
Niinkö?
Ehkä voisin asettaa tavoitteeni korkeammalle.
Ei ole arkkitehtiä korkeampaa.
Tahtoisin kaupunkisuunnittelijaksi.
Miksi tyytyä rakennuksiin, kun voi suunnitella kaupunkeja?
Hyvä pointti. -Ei ole.
Arkkitehti on taidekoulupudokas, jolla on vino pöytä ja iso viivoitin.
Se on T-viivain.
Tyhmin opiskelukaverini on arkkitehti. Hän reputti hammaslääketieteellisen.
Onnittelut. Susan olisi ylpeä sinusta.
Kiitos.
He tekivät merkkinsä, koska ihailivat Van Burenia, kahdeksatta presidenttiä.
Kramer-ystäväiseni, himputin hyvä tarina.
Minulla on niitä lisääkin.
Mitä haet? Romansseja? Komediaa? Seikkailuja?
Erotiikkaa?
Kramer, en usko… -Paljonko pyydät koko roskasta?
Koko elämästäni? -Sano hintasi.
1 500 dollaria.
Maksan puolet. -Sovittu.
Elaine on käytettävissäsi.
Selvä…
Työskentelen mieluiten iltaisin.
Jatkaisit nyt jo tyhmää Bob Sacamano -juttua.
Olin puhelimessa Bobin kanssa. Huomasin,
että minun piti palauttaa housut. Lähdin myymälään.
Mitä Sacamanolle tapahtui? -Hänen osuutensa tarinasta loppui.
Odotin metroa. Sitä ei kuulunut. Päätin kävellä tunnelia pitkin.
Siinä on jo jotain. -En tiedä, kadotinko ajantajun.
Koska kohta… -Juna tuli kohti?
Ei. Kaaduin mutaan.
Pilasin housut, joita palautin.
En ymmärrä. Oliko ylläsi housut, joita olit palauttamassa?
Taisi olla.
Mitä aioit pitää paluumatkalla?
Kuunteletko yhtään? En edes päässyt perille.
Seuraava tarina. -Riittää tältä päivältä.
Pureksi niitä. -Pureksin.
Pidän muuten pienet pippalot illalla taloudellisen nousujohteeni kunniaksi.
Kiitos. Minulla on menoa. -Tulisit dokumentoimaan sen.
Vietät aikaa mänttien kaveriesi kanssa.
Minä teen muistiinpanoja. -Tule 21:n jälkeen.
Ihmiset ehtivät höllätä vähän.
Epäätkö stipendin, koska hän tahtoo kaupunkisuunnittelijaksi?
Minua petettiin.
Hän oli kuin poika minulle.
Jos johonkin pitää voida uskoa, niin omaan lihaan ja vereen.
Niin kuin isäni ja hänen isänsä.
Ehkä filantropia ei ole alaasi.
Haloo. Hei, Ellen. Soitin hotelliin. Viikonloppu hoitui.
Oletko viikonlopun Ellenin kanssa? -Vermontissa.
Voimme jäädä pariksi lisäpäiväksi.
Neljä päivää kauniissa hotellissa. En malta odottaa.
Hei hei.
Mitä?
Mitä nyt?
Aloitatko? -Ala sinä vain.
Kokoan ajatukseni.
Jerry, tämä Ellen-tilanne on mennyt tarpeeksi pitkälle.
Mitä? -Hän on luuseri.
Mitä puhutte? Hän on upea. -Miksi teet näin?
Urastasiko se johtuu? Kyllä se siitä.
Ei urassani ole mitään vialla.
Bloomingdalen johtajakoulutus sopisi hänelle.
Ei puhuta siitä nyt.
Hän voisi harkita sitä. -Tietysti.
Muttei nyt. -Ne liittyvät toisiinsa.
Selvä. Anteeksi.
En usko mitään tästä.
Olemmeko väärässä? Muut ovat väärässä paitsi sinä.
Tämä on kuin Hämärän rajamailla -jakso, jossa mies herää -
ja on yhä sama, mutta muut erilaisia.
Mikä jakso? -Kaikki ne olivat samanlaisia.
Miksi otit stipendini pois?
No, Steven, minä…
Nämä ovat uusia ystäviäni. Van Buren Boys.
Hän pettyi niin, että liittyi meihin.
Kiva.
Haluan stipendini ja kaupunkisuunnittelijaksi.
Miten olisi arkkitehti?
Kaupunkisuunnittelija.
Hyvät kemut, K-Man. -Näin on.
Elaine, maista. Se on oikeaa au jus -kastiketta.
Panen muistiin.
Hei, Kramer. Ramirez ei ole kuullut housujuttua.
Selvä.
Bob Sacamano soitti.
Äkkiä huomasin… -Hei, Kramer.
Et voi kertoa sitä nyt. Se kuuluu Petermanille.
Miten niin? -Panit nimesi paperiin.
Hän istui mudassa, et sinä.
Mutta minä istuin mudassa. -Etpäs istunut.
Olin liassa.
Sitä ei ole tapahtunut. -Kerro nyt.
Selvä. -Kerro loppuun.
Niin, ne housut… Ne…
Ne sopivatkin hyvin ja päätin olla palauttamatta niitä.
Alkaa olla myöhä. -Lähdettekö jo nyt?
Hei, älkää nyt…
Minä en…
Kramer, jouduin pulaan Van Buren Boysin kanssa.
Se on kova sakki. -Miten ystävystyit heidän kanssaan?
En mitenkään.
Ainakaan minulla ei ole kertoa tarinaa, jos siihen viittaat.
Tiedätkö, mitä he tekevät minulle?
Et sitten kuullut minulta, mutta se jengi jättää omansa rauhaan.
Entisen jäsenenkö?
Kramerin tarinoita ei voi käyttää.
Osa ei ole edes tarinoita.
Tässä on lista hänen asuntonsa tavaroista.
Onko paahtimeni siinä?
Millä minä teen näistä kirjan?
Muokkaa niitä. Olet kirjoittaja.
Kyllä. Olen kirjoittaja.
Tee niistä kiinnostavia. -Kiinnostavia. Tietysti.
Ihmiset pitävät kiinnostavista kirjoituksista.
Haen vanhempani lentokentältä. -Hehän kävivät täällä äsken.
Lennätin heidät tapaamaan Ellenin. En tiedä, mitä ajatella.
Kysyn heidän mielipidettään. -Illastetaanko yhdessä?
En usko. Yritän saada heidät paluulennolle vielä tänään.
Olenko kertonut vaivaisenluistani? Tästä tarinasta te pidätte.
Pistin lihaleikkeitä sohvalle viereeni.
Niitä putoili jalkapesuastiaani.
Emme halua kuulla sellaista.
Hitto. -Mitä?
Ostin Newmanilta tukun tarinoita. Ne ovat surkeita.
Paljonko maksoit? -Kahdeksan taalaa.
Minut ryöstettiin.
Newman!
Miksi ette pitänyt aloituskappaleesta?
Se alkoi kivasti. Palautin housuja.
Tunnistettava ongelma.
Lähdin kävelemään junatunnelia. Siinä tulee epämiellyttävä käänne.
Siitähän tulee kiinnostava.
Juna tulee teitä kohti.
Syöksytte sivutunneliin.
Törmäätte joukkoon tunneliasukkeja.
Se on niin kliseemäistä. Se ei ole kiinnostavasti kirjoitettu.
Tiedän kyllä.
Mitä jos junan väistämisen sijaan te…
En tiedä. Liukastutte vaikka mutaan -
ja sotkette housunne.
Samat, joita palautin.
Täyttä ironiaa. Se on kiinnostavaa.
Cosmo Kramer linjalla neljä.
Peterman tässä. -Peterson, myy tarinani takaisin.
En enää tarvitse niitä.
Pidetään ne viiteaineistona.
Höpsistä.
Benesin mielikuvitus muokkaa tarinoitani.
Saat tarinasi, kiertolainen.
No niin. Mene luomaan, Elaine.
Kun pääset romanttisiin edesottamuksiini,
kirjoita itsesi mukaan.
Hei, Van B:t.
Hankitko stipendini takaisin?
Rauhassa nyt, pojat. Ettehän halua lyödä yhtä omistanne?
Niinkö? Vilauta merkkiä.
Niinpä.
Merkkiä.
Ei tuo ole se. -Oli minun aikanani.
Jos todella olet yksi meistä,
katsotaan, kun viet lompakon seuraavalta vastaantulijalta.
Sopii.
Suoritin maisterin tutkinnon Sorbonnessa.
Sorbonne on Pariisissa.
Jerry, pysäköintimittarisi aika loppuu. Minulla on pikkurahaa.
Mitä pidätte? -Hän on upea tyttö.
Tiesinpäs! En ole hullu.
Hän on niin mukava. Hänellä on kaunis vartalokin.
Hän on fiksu. Kuin tietokone.
Hän on persoonallinen. Mutta viis meistä. Pidätkö sinä hänestä?
Nyt en enää tiedä.
Hän on parempi kuin se kamala Amber.
Niin, Amber… Onkohan hän tullut jo Vegasista?
Ei enää viivyttelyä. Seuraava, tai sinun käy kalpaten.
Hyvä on.
Seinfeldit. -Hei, George.
Tehkää palvelus. Antakaa lompakkonne. Saatte sen myöhemmin.
Mitä vanhemmillesi kuuluu? -Ostavat sohvaa. Ette halua tietää.
Anna lompakko, tai vedän turpaan!
Mitä sanoit? -Vauhtia, äijä. Olen oikea elukka.
Olet epäkohtelias. Tule, Morty.
Pyydän. He lyövät minua. -Mitä?
George Costanza, mikä sinuun on mennyt?
Sano terveisiä vanhemmillesi.
Tekstitys: Tommi Rantanen