Víš co? Stojí tam „žádné jídlo a pití.“ S tím dovnitř nesmíš.
- Počkej tady. Hned se vrátím. - Počkej. Jdeme.
Chci jít dovnitř.
Jdu tam jen na skok.
Honem. Honem.
Víš co? Tady baterie nevedou.
Jdeme.
ŽÁDNÉ JÍDLO A PITÍ
Hej, Georgie se stěhuje ven.
- Nekecej. - Kecám.
Krásný byt hned naproti mého.
Nemůžu se dočkat, až ho uvidíš.
- Je lepší než můj? - No jo.
Dvě ložnice, jedna koupelna,
- kámoši ho budou závidět. - Víš, je i lepší než Elainin.
- Musím jí zavolat. - Je venku.
- Jasně, ta schůzka naslepo. - Teď se tomu říká domluvená schůzka.
Slepí asi nechtějí být spojováni se všemi těmi chudáky.
Pojď se podívat na můj nový byt. Vezme ti to dvě minuty.
Nemůžu. Mám schůzku s Kramerem v mini úschovně.
Máš tam nábytek navíc?
Potřebuji více věcí na zaplnění pokoje navíc s obrovským šatníkem.
To je skutečně otravné.
Už to funguje.
MINI ÚSCHOVNA NA MANHATTANU
Co je to?
Prostě kašlu, Jerry.
Vylučují se tak bakterie nemoci z těla do éteru.
- Kde máš klíč? - Jo, no, má ho Newman.
Víš, Kramere, polovinu místa jsem pronajal tobě.
Jo a já jsem pronajal polovinu toho místa Newmanovi.
Poštovní pytle?
- On tady ukládá poštu? - Zdá se.
Promiňte, Georgi?
Žádné nabídky.
Ne, jsem paní Ricardiová, prezidentka asociace nájemníků.
Jistě. Ano. Zdravím.
Hej, líbí se mi ty podlahy. Je to tu jako v tělocvičně.
- Zkus tě mě vyšachovat. Do toho. - Ne, ne.
Georgi, bohužel, Clarence Eldridge z 8C
se rozhodl, že ten byt chce.
Jo, ale vy jste mi ho slíbila.
Ano, ale víte, pan Eldridge přežil Andreu Doriu.
A s ohledem na to obrovské utrpení, kterým si už prošel,
jsme se rozhodli mu ho dát.
No...
Andrea Doria.
To byl pořádný požár.
- Ztroskotaná loď. - To si pamatuji.
Kde je ten chlap? To nesnáším.
Měla jsem si vzít něco na čtení.
„Rakovina u laboratorních zvířat.“
Promiňte. Elaine Benesová?
- Jo? - Volal Alan Mercer.
Říká, že lituje, ale že mu to dnes nevyjde.
Byl pobodán.
Pobodán?
Více chleba?
Dala sis více chleba?
O to tu nejde.
Toho chlapa pobodali.
- Zjistila jsi, kdo ho pobodal? - Jo.
Ukázalo se, že jeho bývalá přítelkyně.
K tomu chuligánovi se už nesmíš ani přiblížit.
No, já nevím, chci říct, zamysli se nad tím, Jerry.
Musí na něm být něco vzrušujícího,
když dokáže vyvolat takovou vášeň.
Stát za pobodání? To je...
To je vlastně kompliment.
Jo, škoda, že ho nepostřelil. Pak to byl ten pravý.
Ahoj, jak se všichni máte?
- Ahoj. - Ahoj.
To nemá expirační dobu.
Teď už ano.
Kramere, měl bys s tím kašlem jít k doktorovi.
Ne, ne, ne. Já na doktory nejsem.
Tlupa lokajů a přitakávačů, kteří se drží příkazů firem.
Navíc, podělali mi mou vasektomii.
- Podělali ji? - Jsem teď plodnější než předtím.
Ahoj.
- Ahoj, jaký je tvůj nový byt? - Pryč.
Asociace nájemníků
mě přinutila dát ho jednomu chlapovi, který přežil Andreu Doriu.
Andreu Doriu? To je ta, o které napsali tu písničku?
Edmund Fitzgerald.
Hlas Edmunda Fitzgeralda miluju.
Ne, zpíval to Gordon Lightfoot, Edmund Fitzgerald bylo jméno té lodi.
Do koupelny by se vešlo 15 lidí.
Myslím, že Gordon Lightfoot byla ta loď.
Jo a vrazil do ní Cat Stevens.
Andrea Doria se srazila v husté mlze se Stockholmem
12 mil od pobřeží Nantucketu.
- Jak to víš? - Je to v mé knize:
Podivuhodné příběhy moře.
51 lidí zahynulo.
51 lidí?
To je vše?
Myslel jsem, že ta tisíc.
1 660 jich přežilo.
To není žádná katastrofa.
Kolik lidí zahyne na normálních výletních lodích, 30, 40?
- Kramere, můžu se na tu knihu podívat? - Jo. taky mám Podivuhodné útoky medvědů.
Než půjdeš, mluvil jsi s Newmanem o odstranění té pošty?
Jo. Ne, neudělá to.
- Newmane? - Asi jo.
Chci, abys z mé úschovny odstranil tu poštu.
Občas nedostaneme, co chceme.
- O čem to mluvíš? - Nepřeložili mě.
- Přeložení? - Na Havaj.
Nejžádanější poštovní trasa ze všech.
Vzduch je tak vlaze sladký, že nemusíš ani lízat známky.
Ale nestane se to. Takže s tím končím.
- Praštil jsi s poštou? - Tak nějak.
Dál pobírám prachy, jen nedoručuji poštu.
Tak ji odstraň z mé úschovny. Je to nezákonné.
Ale naprosto legální je vzít něčí duši
a rozdrtit ji jako starou Pall Mallku.
Zákon je prostě zákon.
Počkejte, máte...
- Máte škaredý kašel. - Jaký kašel?
Krevety miluju. Jsem pojídačka krevet.
Dáš přede mě krevety a já budu jíst, doku mi nepraskne břicho.
Ne, to nic. Ještě jsem trochu nervózní.
Mezi námi dvěma...
to, co se stalo, to s tím pobodáním?
Prostě taková běžná příhoda, znáš to.
To jako byla do tebe tak šíleně zamilovaná,
že to prostě nemohla unést?
Nevím. Možná.
- Alane? - Carol?
To byla ona? To byla ta, co tě pobodala?
Ne, to bylo jiná.
RESTAURACE
Objevila se tam další šílená bývalá?
Jo. Tak jsem volala kamarádce, víš té, která nás dala dohromady?
A zjistila jsem, že se neumí rozcházet.
Jak to neumí?
Když se rozcházíš, tak řekneš věci, které nemyslíš?
On říká zlé věci, ale myslí je vážně.
Chápu. Tak co budeš dělat?
Odkopnu ho.
Nemůžu být s někým, kde se nerozchází hezky.
Podle mě je to důležitá součást vztahu.
Co je důležitější?
Ahoj.
- Co je to za pas? - Jo, to je Smuckers.
Půjčil jsem si ho.
Jo, máme stejný problém, tak se teď nechám zkontrolovat veterinářem.
- Veterinářem? - Veterinářem raději než doktorem.
Umí vyléčit plaza, kuře,
prase, žábu, vše v jednom dni.
Takže, pokud mohu předbíhat...
budeš brát psí léky?
Jistě, že budeme. Není to chytré?
Měj se.
Ahoj, pane Eldridge.
Slyšel jsem, že jste byl na Andree Dorii.
Ano, byla to příšerná zkušenost.
Povím vám, slyšel jsem, že lidi se na těch plavbách pěkně nacpou.
Švédský stůl, to je ta pravá zkušenost, Clarenci.
- Museli jsme opustit loď. - No...
Každá dovolená jednou skončí.
- Loď se potopila. - Podle tohoto to trvalo deset hodin.
Ponořila se do vody jako starý muž do horké vany. Bez urážky.
Takže... Clarenci, co takhle opustit tento byt
- nech mě si té nádhery užívat? - O to tu jde?
Myslím, že vás nemám rád.
Je to můj byt, Eldridge.
Stokholm vás sice nepotopil, ale já to dokážu.
VETERINÁRNÍ KLINIKA
Jaké má příznaky?
Bolí ho to, když polyká. Obzvláště, když pije pomerančový džus.
Chci říct, psí džus.
A to nejhorší je, že má protivný kašel.
To je ono. To je ono.
Jo, no, v poslední době to vídám často.
- Pil ze záchodu? - Cože? Ne.
To je odporné.
RESTAURACE
Takže je po všem? Rozcházíme se?
Cože? Rozcházíme?
- Byli jsme na jednom rande. - Jo, jistě, jasně, když to tvrdíš.
Dobře. Jo.
Tak jo... Uvidíme se kolem... velká hlavo.
- Cože? - Máš velkou hlavu.
Je moc velká v porovnání s tělem.
To je vše?
Víc nedokážeš?
Takže si ten byt nechává. Ale nezaslouží si ho.
I kdyby trpěl, bylo to před 40 lety.
Co jsi udělal v poslední době?
Já trpím posledních 30 let včetně včerejška.
Pokud je rada ovlivněna utrpením, měl bys jim říct
podivuhodné příběhy Costanzovy.
Měl bych.
Tvé dílo je v tomto oboru nepřekonatelné.
Vyrovná se každému na této planetě.
Ty jsi ten pravý.
- Jerry... - Někoho tu mám, hned se ti budu věnovat.
Dal by sis proteinový koktejl, nebo tak něco?
Asi bych se, měl do toho pustit.
- Půjdu. - Tak jo.
Nazdar, Newmane.
- Potřebuji to poštu. Kde je? - Co na tom záleží?
Chlapa, kterého přeložili na Havaj,
načapali, jak krade katalogy Vitoria Secret.
Musím tu poštu doručit.
Tak prosím. Je jí osm pytlů.
Do háje.
Osm spolu s mou obvyklou dávkou nedoručím.
Já se na tu Havaj nedostanu. Budu v tom bytě zaražený navždy.
Sen se rozplynul.
- Tak snadno to vzdáváš? - Obvykle jo.
- Měj se. - Počkej, Newmane.
Nemůžeš ho nechat rozplynout.
To, že se odstěhuješ, je i mým snem.
Co navrhuješ?
Cokoli to vezme, jakkoli dlouho to vezme,
kamkoli mě to zavede, pokud tě to pošle daleko ode mě.
- Spojenectví? - Spojenectví.
A teď odtud vypadni.
Havaj?
Proto Newmanovi pomáháš s poštou?
Elaine, Newman je můj úhlavní nepřítel
a bydlí v chodbě v mém domě.
V mém domě, Elaine!
Kde spím,
kde si hraju se svými hračkami.
Tak dobře, poslouchej. Mluvila jsem s Alanem.
Řekla jsem mu, že už se s ním nechci scházet.
Nazval mě velkou hlavou.
Velkou hlavou?
To je téměř lichotka.
Je to to nejhezčí, co mi kdy kdo řekl.
- Haló? - Ahoj.
Ahoj, Georgi.
- Poslyš, později mi to nevyjde. - Ty nepřijdeš?
Jo, v asociaci nájemníků se rozhodli, že vyslechnou můj názor na věc,
tak se na to musím připravit.
Měj se.
Dobře.
- On nepřijde do kavárny? - Nevypadá to, že to zvládne.
- Tak jo. Měj se. - Tak jo.
Kramere, nebereš na to něco?
Jo. Jo, mám nějaké prášky.
Jsou odporné.
Jen je polkni.
Mám rozbolavělý hrtan.
- Dobře, posaď se. Sedni si. - Nechci.
- No tak. Posaď se. - Ne, Jerry. Co...
- Lehni. - Proč?
- Posaď se. Zakloň hlavu. - Hej!
Otevři pusu. Otevři pusu.
Otevři. Otevři.
Co je to vůbec za prášky?
„Pro Smuckers?“
„Může přivodit zrychlený dech a ztrátu srsti?“
To jsi psí prášky.
Měli jsme stejné příznaky.
Ale je to pes. Potřebuješ skutečného doktora.
Ne. Žádného doktora.
Dobře.
Kam jdeš?
Beru si auto. Musím si něco zařídit. Chceš jet se mnou?
Nevím.
No tak, určitě se chceš projet.
Tak honem. No honem.
Jo.
Paní, mohla byste trochu uhnout s hlavou?
- Cože? - Vaše hlava. Nevidím dozadu.
Ještě.
Děkuji.
Nemáš tu žádné kapesníčky.
Počkat.
Tudy se do parku nejede.
Kam to jedeme?
Tady to znám.
Vezeš mě k doktorovi.
RESTAURACE
Takže, mami, tati.
Doufal jsem, že mi pomůžete
lépe si vzpomenout na mé dětství.
Cítím tu průvan.
Sedněme si k jinému stolu.
Nechej toho. Máme buňku.
Franku, jsem stará.
Objednej si něco teplého.
Proč si nemůžeme sednout támhle?
To není buňka!
Kdo tvrdí, že musíme sedět v buňce?
Nejel jsem metrem až do New Yorku jen proto, abych seděl u takového stolu.
Já jsem nejela do New Yorku, abych seděla v restauraci, kde táhne.
Mami...
Georgi, co chceš vědět o svém dětství?
Myslím, že už v tom mám jasno.
Odkud to táhne?
- Kramere, ven z auta. Ven. - Ne, Jerry!
- Tak jo. To už stačilo. Honem. - Ne! Jerry!
Hej. Hej, vrať se. Kramere!
Vrať se. Jsi zlý!
Zlý soused!
Kramere!
TŘI STA DVACET JEDNA
A v tu chvíli se z mlhy vynořila záchranná loď a zachránila nás.
Byl to...
byl to ten nejkrásnější pohled, který jsem kdy viděl.
Děkuji, pane Eldridge.
Rada si nyní vyslechne výpověď pana Costanzy.
Newmane, jak to šlo? Doručil jsi všechno? Co se stalo?
Kousl mě Kramer.
- On tě kousl? - Pohádali jsme se ohledně mého
odjezdu na Havaj a zakousl se mi do kotníku jako do morkové kosti.
Teď kulhám.
Svou trasu asi nezvládnu.
A to přeložení udělí za dva dny.
- Co kdybych to doručil já? - Ty?
Nemůžeš doručovat poštu.
Proč ne?
Máš pravdu. Je to chození kolem a strkání jí do schránek.
A co mám mít na sobě?
Dám ti svou první uniformu.
Nemůžu uvěřit, že budu pošťák.
Tady to máte.
Veselé Vánoce.
Pošta v neděli?
Byl jsem připoután k posteli...
ve spodním prádle...
a byl jsem tam asi...
Rozhodně jsem se jí líbil.
I když byla přitažlivá, byla to také...
nacistka.
Voda, ve které jsem plaval, byla... hrozně studená.
A když mi spadl ručník, došlo...
ke scvrknutí.
Rodiče se na mě dívali.
Tak jsem tam stál...
s mramorovým režným zavěšeným na rybářské hadici.
Na závěr, k těm příběhům jsem nic nepřidal,
protože k nim není nutné něco přidávat.
Je to prostě příšerný příběh mého života
coby malého, podsaditého, pomalu myslícího, plešatého muže.
Děkuji.
Jo a ještě něco...
moje snoubenka umřela po olizování toxických obálek, které jsem já vybral.
Ještě jednou děkuji.
Hej, snažím narvat věci do schránek, jak jsi mi řekl,
ale občas je tam nápis jako „Fotografie: nepřekládat.“
Nepřekládej.
Jen pomačkej, zmačkej, pomuchlej. To zvládneš.
Haló?
U telefonu.
Tomu nerozumím.
Dobře.
Co?
To byl viceprezident pošty.
To přeložení jsem nedostal.
Poznali, že tu poštu neroznáším já.
Jak to ví?
Až moc lidí dostalo svou poštu!
Skoro 80 procent.
Nikdo z celé pošty ještě nikdy nepřekonal 50 procentní hranici.
Je to jako 1 600 pod tři minuty.
Snažil jsem se.
Právě.
Pošpinil jsi uniformu.
Víš, že je to tvůj kabát.
Zatraceně.
Vletěl vám rovnou do hlavy...
jako by se jí nemohl vyhnout.
- Skutečně? - To jsem ještě nikdy neviděl.
Pták do ženské hlavy.
Tomu se nic nevyrovná. Ten chlap nic neměl.
Loď se potopila, seděl v záchranném člunu. Ale jdi.
Páni, netušil proti komu se staví.
- Tak kdy se budeš stěhovat do nového? - Dnes to rozhodnou.
- Co je to s tebou? - Nic.
Kromě toho, že mi do mé odporné velkém hlavy narazil pták.
Do jaké odporné velké hlavy?
Do té, která mi sedí na mém nepřiměřeně malém těle.
Jsem chodící jablko na špejli.
Takže tě to dostalo?
Hraješ mu na ruku.
Cože? Jo, asi máš pravdu.
Musím prostě jen zavolat, sejít se s ním
a ukázat mu, že mi to nevadí.
Prostě se tomu vysmát.
Nebo mu vrazit vidličku do hlavy.
- Jedno z toho. - Jo.
- Chci se omluvit za... - Ale prosím tě...
- Doufám, že je to minulostí. - Minulostí? Vzdálenou minulostí.
- Tak máš velkou hlavu. - A co?
Sedí ti k té bouli na nose.
Cože?
Prosím vás, pomoc!
Šílená ženská s velkou hlavou tam mlátí chlapa.
Policii řekněte, že je to v restauraci Old Mill.
Pospěšte!
To je ale kašel.
Ne. Snaží se nám něco říct.
- Cože? Problém? - Problém.
Problém kde? Kde je problém?
Old Mill.
Problém v Old Mill?
Bože můj.
Hodný kluk. Hodný kluk. Ukaž nám kde. Honem.
Promiňte, co tady děláte?
Stěhuji se dovnitř.
Alan Mercer, nový soused.
Elainin chlap „velká hlava?“
Ten byt dali vám?
Jo.
Proč? Protože vás pobodali a chrstli vám kafe do obličeje a...?
Jo, vidlička v hlavě.
- Proto vám ten byt dali? - Ne.
Dal jsem jim 50 babek.
Počkat. To je můj byt. Zasloužil jsem si ho 34 lety mizérie.
Bohužel, bezbradý.
Překlad titulků: Roman Placzek