‫יודע מה?‬
‫כתוב שאסור להיכנס עם אוכל.‬
‫חכה פה, אני כבר יוצא.‬ ‫-חכה שנייה אחת.‬
‫אני רוצה להיכנס.‬
‫אני נכנס לשנייה.‬
‫קדימה, קדימה.‬
‫יודע מה? אין להם פה בטריות.‬
‫בוא נזוז.‬
‫היי! ג'ורג'י עובר דירה!‬
‫לא נכון!‬ ‫-אני בחוץ!‬
‫דירה נהדרת, ממש מול הדירה שלי.‬
‫אני כבר מת שתראה אותה.‬
‫היא יותר מוצלחת משלי?‬ ‫-בהחלט.‬
‫אז זו דירת שלושה-חדרים‬ ‫אמבטיה-אחת-ושכל-החברים-יקנאו?‬
‫יותר מוצלחת משל איליין.‬
‫אני מתקשר אליה.‬ ‫-היא לא בבית.‬
‫אה, נכון. הפגישה העיוורת.‬ ‫-קוראים לזה "שידוך" היום.‬
‫כנראה העיוורים לא אהבו שמקשרים‬ ‫אותם לכל הלוזרים האלה.‬
‫בוא תראה את הדירה החדשה שלי.‬ ‫יקח לך שתי דקות.‬
‫אני לא יכול, אני פוגש את קריימר במחסן שלי.‬
‫יש לך שם רהיטים מיותרים?‬
‫אני צריך עוד רהיטים, בשביל חדר‬ ‫השינה הנוסף, שכולל חדר ארונות.‬
‫זה ממש מעצבן.‬
‫זה כבר מצליח!‬
‫- מחסני מנהטן -‬
‫מה קרה לך?‬
‫אני משתעל, ג'רי.‬
‫השיעול מגרש את החיידקים‬ ‫נושאי המחלות מהגוף אל האוויר.‬
‫איפה המפתח שלך?‬ ‫-ניומן... המפתח אצלו.‬
‫אתה יודע, קריימר,‬ ‫השכרתי לך חצי מהמחסן שלי.‬
‫כן, ואני השכרתי חצי מהמקום לניומן.‬
‫שקי דואר?‬
‫הוא מאחסן פה שקי דואר?‬
‫מתברר.‬
‫סליחה, ג'ורג'?‬
‫בלי תפריטים.‬
‫לא, אני גברת ריקרדי, נשיאת ועד הדיירים.‬
‫אה, נכון. היי.‬
‫אני מת על הרצפה הזו. זה כמו באולם התעמלות.‬
‫תנסי לשמור. קדימה!‬ ‫-לא, לא...‬
‫ג'ורג', לרוע המזל, קלרנס אלדרידג',‬ ‫מדירה 8-ג',‬
‫החליט שהוא מעוניין בדירה.‬
‫אבל הבטחתם אותה לי.‬
‫כן, אבל תבין, מר אלדרידג'‬ ‫הוא ניצול מהאנדריאה דוריה,‬
‫ולאור הסבל הגדול שעבר עליו,‬
‫החלטנו לתת לו את הדירה.‬
‫טוב...‬
‫האנדריאה דוריה...‬
‫זו היתה שריפה רצינית.‬
‫טביעה.‬ ‫-אני זוכר.‬
‫איפה הבחור הזה? אני שונאת את זה.‬
‫הייתי צריכה להביא משהו לקרוא.‬
‫"סרטן בחיות מעבדה."‬
‫סליחה, את איליין בניס?‬
‫כן.‬ ‫-אלן מרסר התקשר אלייך.‬
‫הוא מסר שהוא מתנצל,‬ ‫אבל הוא לא יוכל להגיע הערב.‬
‫הוא נדקר.‬
‫נדקר?‬
‫עוד לחם?‬
‫אכלת עוד לחם?‬
‫זו לא הנקודה.‬
‫הבחור הזה נדקר.‬
‫גילית מי דקר אותו?‬ ‫-כן.‬
‫מתברר שזו החברה לשעבר שלו.‬
‫יותר את לא מתקרבת לחוליגן הזה.‬
‫אני לא יודעת. כלומר... תחשוב על זה.‬
‫חייב להיות בבחור הזה משהו מיוחד,‬
‫אם הוא מצליח לעורר כזו תשוקה.‬
‫כלומר, להיות ראוי-לדקירה, אתה יודע...‬
‫זו מעין מחמאה.‬
‫כן, חבל שלא ירו בו,‬ ‫הוא היה יכול להיות האחד והיחיד.‬
‫היי, מה שלום כולם?‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫על זה אין תאריך תפוגה.‬
‫עכשיו יש.‬
‫אתה צריך ללכת לרופא לבדוק את השיעול הזה.‬
‫לא, לא, אני לא הולך לרופאים.‬
‫חבורת אומרי-הן מתרפסים, חסרי דעה משלהם.‬
‫חוץ מזה, הם פישלו עם כריתת צינור הזרע שלי.‬
‫הם פישלו?‬ ‫-עכשיו אני אפילו יותר פורה.‬
‫היי.‬ ‫-היי, איך הדירה החדשה?‬
‫הלכה.‬
‫ועד הדיירים החליט לתת אותה למישהו אחר,‬
‫כי הוא ניצול של האנדריאה דוריה.‬
‫האנדריאה דוריה? עליה כתבו את השיר?‬
‫"אדמונד פיצג'רלד."‬
‫אני מתה על הקול של אדמונד פיצג'רלד.‬
‫לא, גורדון לייטפוט היה הזמר.‬ ‫"אדמונד פיצג'רלד" זו הספינה.‬
‫בחדר האמבטיה היה מקום ל-15 אנשים.‬
‫אני חושבת שגורדון לייטפוט זו הספינה.‬
‫כן, והיא התנגשה ב"קט סטיבנס".‬
‫האנדריאה דוריה התנגשה‬ ‫ב"שטוקהולם" בערפל כבד‬
‫במרחק 20 ק"מ מחופה של נאנטקט.‬
‫איך אתה יודע?‬ ‫-זה בספר שלי,‬
‫"סיפורי ים מופלאים".‬
‫51 אנשים מתו.‬
‫51 אנשים?‬
‫זהו זה?‬
‫חשבתי שמתו איזה אלף.‬
‫היו 1,660 ניצולים.‬
‫זאת לא טרגדיה.‬
‫כמה אנשים מתים בשיט רגיל? שלושים? ארבעים?‬
‫אפשר לראות את הספר?‬
‫כן. יש לי גם את "התקפות דובים מדהימות".‬
‫לפני שאתה הולך, אמרת לניומן‬ ‫להוציא משם את הדואר?‬
‫אה, כן. הוא לא יעשה את זה.‬
‫ניומן?‬ ‫-כנראה.‬
‫אני רוצה שתוציא את הדואר מהמחסן שלי.‬
‫לפעמים אנחנו לא מקבלים מה שאנחנו רוצים.‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫-לא קיבלתי את ההעברה שלי.‬
‫העברה?‬ ‫-להוואי.‬
‫מסלול חלוקת הדואר הנכסף ביותר.‬
‫האוויר כל כך לח ונעים,‬ ‫שלא צריך אפילו ללקק את הבולים.‬
‫אבל לא כך נועד להיות, אז אני פורש.‬
‫התפטרת מהדואר?‬ ‫-בערך.‬
‫אני עדיין מקבל משכורת,‬ ‫אבל הפסקתי לחלק דואר.‬
‫תוציא אותם מהמחסן שלי. זה לא חוקי.‬
‫ובכל זאת, חוקי לחלוטין‬ ‫לקחת את נשמתו של אדם,‬
‫ולמעוך אותה כמו סיגריה ישנה.‬
‫טוב, חוק זה חוק.‬
‫חכה רגע.‬
‫יש לך שיעול רציני.‬ ‫-איזה שיעול?‬
‫אני אוהבת שרימפס. מתה עליהם.‬
‫תשים לידי שרימפס,‬ ‫ואני אוכל עד שהבטן שלי תתפוצץ.‬
‫לא, זה בסדר. אני עדיין קצת מתוח.‬
‫בינינו,‬
‫מה קרה שם עם הדקירה?‬
‫את יודעת איך זה...‬
‫מה, היא היתה כל כך מאוהבת בך,‬
‫שהיא כבר לא יכלה לעמוד בזה, או...?‬
‫אני לא יודע. יכול להיות.‬
‫אלן?‬ ‫-קרול?‬
‫זו היתה היא? זאת הבחורה שדקרה אותך?‬
‫לא, זו מישהי אחרת.‬
‫- מסעדה -‬
‫היתה לו עוד חברה-לשעבר מטורפת?‬
‫כן. אז התקשרתי לחברה שלי,‬ ‫זאת ששידכה בינינו.‬
‫גיליתי שהוא נפרד-גרוע.‬
‫מה זאת אומרת גרוע?‬
‫נכון כשנפרדים,‬ ‫אומרים דברים שלא מתכוונים אליהם?‬
‫הוא אומר את הדברים האלה בכוונה.‬
‫אני מבין.‬
‫אז מה תעשי?‬ ‫-אזרוק אותו.‬
‫אני לא יכולה לצאת‬ ‫עם מישהו שלא יודע להיפרד יפה.‬
‫לדעתי, זה אחד מהדברים הכי חשובים בקשר.‬
‫מה יותר חשוב מזה?‬
‫היי.‬
‫מאיפה הכלב?‬ ‫-זה "סמאקרס".‬
‫לקחתי אותו בהשאלה.‬
‫כן, יש לנו את אותה מחלה.‬
‫שנינו הולכים לווטרינר.‬
‫לווטרינר?‬ ‫-אני תמיד מעדיף וטרינר על רופא.‬
‫הם יכולים לרפא לטאה, תרנגולת,‬ ‫חזיר, צפרדע, הכל באותו יום.‬
‫אז אם תרשה לי להקדים את המאוחר...‬
‫אתה עומד לקחת תרופה לכלבים?‬
‫בהחלט. מחוכם, מה?‬
‫להתראות.‬
‫אהוי, מר אלדרידג'.‬
‫אני מבין שהיית על האנדריאה דוריה.‬
‫כן, זאת היתה חוויה מזעזעת.‬
‫מספרים שאנשים לא מפסיקים‬ ‫לאכול על הספינות האלה.‬
‫המזנון, זו החוויה המזעזעת, מה?‬
‫נאלצנו לנטוש את הספינה.‬
‫כל החופשות צריכות להסתיים מתישהו.‬
‫הספינה שקעה.‬
‫כאן מסופר שזה לקח 10 שעות.‬
‫היא שקעה לה בנחת במים, כמו איש‬ ‫זקן באמבטיה חמה, בלי להעליב.‬
‫אז, קלרנס, מה דעתך...‬
‫לנטוש את הדירה הזו, ולתת לי להשתקע בה?‬
‫זה כל העניין?‬
‫לא נראה לי שאתה מוצא חן בעיניי.‬
‫זו הדירה שלי, אלדרידג'!‬
‫"שטוקהולם" לא הצליחה‬ ‫להטביע אותך, אבל אני אצליח.‬
‫- מרפאה וטרינרית -‬
‫מה הסימפטומים?‬
‫כואב לו כשהוא בולע,‬
‫במיוחד כשהוא שותה מיץ תפוזים.‬
‫כלומר, מיץ אוכל לכלבים.‬
‫והכי גרוע, יש לו שיעול טורדני.‬
‫הנה, ככה.‬
‫כן, זה קורה הרבה לאחרונה.‬
‫שותה מהאסלה?‬
‫מה? לא.‬
‫גועל נפש.‬
‫אז זהו זה? אנחנו נפרדים?‬
‫מה? נפרדים?‬
‫יצאנו פעם אחת.‬ ‫-כן, טוב, בסדר. מה שתגידי.‬
‫טוב, יופי.‬
‫אז טוב... נתראה מתישהו...‬
‫ראש-גדול.‬
‫סליחה?‬ ‫-יש לך ראש גדול.‬
‫הוא גדול מדי לגוף שלך.‬
‫זהו זה?‬
‫זה הכי טוב שיש לך להציע?‬
‫הוא לוקח את הדירה. אבל זה לא מגיע לו.‬
‫אפילו אם הוא כן סבל,‬ ‫זה היה לפני איזה 40 שנה.‬
‫ממה הוא סבל לאחרונה?‬
‫אני סובל כבר 30 שנה, עד אתמול כולל.‬
‫אם ועד הדיירים כל כך מתרשם מסבל,‬
‫אולי כדאי שתספר להם‬ ‫את סיפורי קוסטנזה המופלאים.‬
‫אתה צודק.‬ ‫-אף אחד לא משתווה לך בתחום.‬
‫אני יכול להתחרות בכל אדם בעולם.‬
‫אתה האיש.‬
‫ג'רי...‬ ‫-יש אצלי אנשים, מיד אתפנה.‬
‫אז אתה רוצה שייק פרוטאין, או משהו?‬
‫כדאי שאני אתחיל לטפל בעניין הזה, מה?‬
‫אני זז.‬ ‫-טוב.‬
‫שלום, ניומן.‬
‫אני צריך את הדואר, איפה הוא?‬ ‫-מה זה משנה?‬
‫הבחור שהיה אמור לעבור להוואי נתפס‬
‫כשהוא אוגר קטלוגים של "ויקטוריה'ס סיקרט".‬
‫אני חייב למסור את הדואר.‬
‫קדימה, יש שם שמונה שקים.‬
‫לעזאזל!‬
‫אני לא אצליח להתמודד עם שמונה שקים,‬ ‫נוסף על הכמות הרגילה של שק אחד.‬
‫אני בחיים לא אעבור להוואי.‬
‫אני אהיה תקוע בבית הדירות הזה לנצח.‬
‫זה סוף החלום.‬
‫אתה נכנע בכזאת קלות?‬ ‫-לרוב כן.‬
‫להתראות.‬ ‫-חכה רגע, ניומן.‬
‫אל תרשה לחלום הזה למות.‬
‫המעבר שלך הוא גם החלום שלי.‬
‫מה אתה מציע?‬ ‫-כל מה שיידרש,‬
‫לכמה זמן שיידרש, ואיפה שיידרש,‬
‫בתנאי שזה ירחיק אותך ממני.‬
‫ברית?‬ ‫-ברית.‬
‫עכשיו תסתלק מפה.‬
‫הוואי? לכן אתה עוזר לניומן עם הדואר?‬
‫איליין, ניומן הוא האויב המושבע שלי,‬
‫והוא גר בקומה של הדירה שלי.‬ ‫הדירה שלי, איליין!‬
‫המקום שבו אני ישן,‬ ‫ושאליו אני בא כדי לשחק בצעצועיי.‬
‫בכל מקרה, תשמע,‬
‫דיברתי עם אלן,‬
‫אמרתי לו שאני לא רוצה להיפגש איתו יותר.‬
‫הוא קרא לי "ראש גדול".‬
‫ראש גדול?‬
‫זה כמעט מחמאה.‬
‫זה אחד מהדברים הכי יפים שאמרו לי בחיים.‬
‫הלו? היי, ג'ורג'.‬ ‫-היי.‬
‫תשמע, אני לא יכול להגיע היום.‬ ‫-אתה לא מגיע?‬
‫כן, ועד הדיירים החליט לשמוע את הצד שלי,‬
‫אז אני רוצה להתכונן. נתראה.‬
‫טוב.‬
‫הוא לא בא לבית קפה?‬ ‫-נראה שזה לא ייצא.‬
‫טוב, נתראה אחר כך.‬ ‫-טוב.‬
‫קריימר, אתה לא לוקח תרופה לשיעול הזה?‬
‫כן, יש לי כדורים.‬
‫יש להם טעם נוראי.‬
‫פשוט תבלע אותם.‬ ‫-הגרון שלי כואב מדי.‬
‫טוב, שב.‬ ‫-אני לא רוצה.‬
‫קדימה, תשב.‬ ‫-לא, ג'רי, מה...?‬
‫תשכב.‬ ‫-למה?‬
‫שב, תשעין את הראש אחורה.‬ ‫-היי!‬
‫פתח את הפה. פתח את הפה.‬
‫פתח אותו. פתח אותו.‬
‫איזה מין כדורים אלה בכלל?‬
‫"לסמאקרס"?‬
‫"עשוי לגרום התנשמויות ואובדן פרווה"?‬
‫אלה כדורים לכלבים.‬
‫היו לנו אותם סימפטומים.‬
‫אבל הוא כלב. אתה צריך ללכת לרופא אמיתי.‬
‫לא, בלי רופאים.‬
‫טוב.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫אני נוסע לעשות סידורים. רוצה לבוא?‬
‫לא יודע.‬
‫קדימה, רוצה לבוא לסיבוב?‬
‫קדימה, בוא. יופי.‬
‫גברת, את מוכנה להזיז קצת את הראש?‬
‫מה?‬ ‫-הראש שלך, אני לא רואה מאחור.‬
‫עוד קצת.‬
‫תודה.‬
‫אני לא רואה פה טישיו.‬
‫רגע אחד...‬
‫זאת לא הדרך לפארק.‬
‫לאן אנחנו נוסעים?‬
‫אני מכיר את האזור הזה.‬
‫אתה לוקח אותי לרופא!‬
‫אז אמא, אבא,‬
‫קיוויתי שאולי תוכלו לעזור לי‬
‫לזכור את ילדותי קצת יותר בבהירות.‬
‫אני מרגישה רוח. בואו נעבור לשולחן אחר.‬
‫מה פתאום! קיבלנו תא.‬
‫פרנק, קר לי.‬
‫תזמיני מנה חמה.‬
‫למה אנחנו לא יכולים לשבת שם?‬
‫זה לא תא!‬ ‫-מי אמר שחייבים לשבת בתא?‬
‫לא נסעתי ברכבת כל הדרך לניו יורק‬ ‫כדי לשבת ליד שולחן כזה!‬
‫ואני לא נסעתי ברכבת‬ ‫כדי לשבת במסעדה עם רוח!‬
‫אמא...‬
‫ג'ורג', מה אתה רוצה לדעת על ילדותך?‬
‫נראה לי שפחות או יותר הבנתי.‬
‫מאיפה הרוח הזו מגיעה?‬
‫קריימר, צא מהמכונית. החוצה.‬ ‫-לא, ג'רי!‬
‫טוב, זהו זה. בוא.‬ ‫-לא, ג'רי!‬
‫היי! היי, תחזור הנה! קריימר!‬
‫בוא הנה! אתה רע!‬
‫שכן רע!‬
‫קריימר!‬
‫באותו רגע הופיעה סירת חילוץ‬ ‫מתוך הערפל, והצילה אותנו.‬
‫זה היה...‬
‫זה היה הדבר הכי יפה שראיתי בחיים.‬
‫תודה לך, מר אלדרידג'.‬
‫ועד הדיירים ישמע כעת את מר קוסטנזה.‬
‫איך היה? חילקת את כל הדואר?‬
‫מה קרה?‬ ‫-קריימר נשך אותי.‬
‫נשך אותך?‬ ‫-התווכחנו בקשר‬
‫למעבר שלי להוואי, והוא ננעל‬ ‫על הקרסול שלי כמו על עצם.‬
‫אני צולע. לא נראה לי שאני יכול לחלק דואר,‬
‫ועוד יומיים מחליטים את מי להעביר.‬
‫ואם אני אחלק את הדואר?‬ ‫-אתה?‬
‫אתה לא יכול לחלק דואר.‬ ‫-למה לא?‬
‫האמת שאתה צודק, בסך הכל צריך‬ ‫ללכת ולשים מכתבים בתיבות.‬
‫מה אני אלבש?‬ ‫-יש לי את המדים מהשנה הראשונה.‬
‫אני לא מאמין, אני עומד להיות דוור.‬
‫בבקשה, חג מולד שמח.‬
‫דואר ביום ראשון?‬
‫הייתי כבול למיטה, בתחתונים בלבד,‬
‫ושם נשארתי במשך...‬
‫נראה היה שהיא מתעניינת בי.‬
‫היא אמנם היתה בחורה מושכת,‬ ‫אבל התברר שהיא גם נאצית.‬
‫המים שבהם שחיתי היו מאוד קרים,‬
‫וכשהורדתי את המגבת,‬ ‫היתה התכווצות משמעותית.‬
‫ההורים שלה הסתכלו עליי,‬
‫וככה עמדתי...‬
‫עם החלה תלויה בקצה החכה.‬
‫לסיום, לא הרחבתי בסיפוריי,‬
‫כיוון שהם לא זקוקים להרחבה.‬
‫זה, בפשטות מזעזעת, סיפור חיי,‬
‫כאדם נמוך, שמנמן, לא חכם במיוחד וקירח.‬
‫תודה.‬
‫אה, חוץ מזה...‬
‫ארוסתי מתה, אחרי שהיא ליקקה‬ ‫מעטפות רעילות, שאני בחרתי.‬
‫שוב תודה.‬
‫היי, ניסיתי לדחוף מעטפות לתיבות,‬ ‫כמו שלימדת אותי,‬
‫אבל לפעמים כתוב עליהן‬ ‫"תמונות, נא לא לקפל".‬
‫"נא לא לקפל."‬
‫תקמט, תמעך, תדחוף... אתה תסתדר.‬
‫הלו?‬
‫מדבר.‬
‫אני לא מבין.‬
‫בסדר.‬
‫מה?‬
‫זה היה סגן נשיא משרד הדואר.‬
‫לא קיבלתי את ההעברה.‬
‫הם ידעו שלא אני חילקתי את הדואר.‬
‫איך הם ידעו?‬
‫יותר מדי אנשים קיבלו את הדואר שלהם.‬
‫כמעט 80 אחוז.‬
‫אף דוור לא הצליח לעבור את מחסום 50 האחוז.‬
‫זה כמו ריצת המייל בשלוש דקות.‬
‫עשיתי כמיטב יכולתי.‬ ‫-בדיוק.‬
‫אתה בושה למדים.‬
‫אתה יודע, המעיל הזה שלך.‬
‫לעזאזל!‬
‫היא עפה ישר לתוך הראש שלך,‬
‫כאילו שהיא לא מצליחה להתחמק.‬
‫באמת?‬
‫בחיים לא ראיתי דבר כזה,‬
‫ציפור שעפה ישר לראש של מישהי.‬
‫זו בכלל לא היתה תחרות. לא היה לו כלום.‬
‫הספינה טבעה, והוא נכנס לסירת הצלה.‬
‫הוא לא ידע מול מה הוא עומד.‬
‫אז מתי אתה עובר לשם?‬
‫הם מחליטים היום.‬
‫מה קרה לך?‬ ‫-כלום...‬
‫חוץ מזה שציפור נתקלה‬ ‫בראש הענקי והמעוות שלי.‬
‫איזה ראש ענקי ומעוות?‬
‫זה שנמצא מעל הגוף‬ ‫הזעיר והלא פרופורציונלי שלי.‬
‫אני כמו תפוח-על-מקל מהלך.‬
‫אז הוא הצליח להשפיע עלייך?‬
‫את משחקת ישר לידיים שלו.‬
‫מה? כן, אתה צודק.‬
‫אני בסך הכל צריכה להתקשר אליו, לשבת איתו,‬
‫ולהראות לו שזה לא מטריד אותי.‬
‫אתה יודע, לצחוק על זה.‬
‫או לדחוף לו מזלג במצח.‬
‫כך או כך.‬ ‫-טוב.‬
‫אני רוצה להתנצל על...‬ ‫-אוי, בחייך.‬
‫ואני מקווה שנתגבר על זה.‬ ‫-התגברנו על זה מזמן.‬
‫אז יש לך ראש גדול.‬ ‫-אז מה?‬
‫זה מתאים לבליטה שעל האף שלך.‬
‫מה?‬
‫תזעיק עזרה! יש שם אישה מטורפת‬ ‫עם ראש גדול שמרביצה למישהו.‬
‫תגיד לשוטרים שזה במסעדת "אולד מיל". מהר!‬
‫איזה שיעול יש לך.‬
‫הוא מנסה להגיד לנו משהו.‬
‫מה העניין? קרה משהו?‬ ‫-קרה משהו.‬
‫איפה? איפה זה קרה?‬
‫אולד מיל.‬
‫קרה משהו ב"אולד מיל"? אוי, אלוהים.‬
‫בחור טוב, תראה לנו איפה. קדימה.‬
‫סליחה, מה אתה עושה פה?‬
‫אני עובר לגור פה. אלן מרסר, השכן החדש.‬
‫אבל... החבר של איליין עם הראש הגדול?‬
‫נתנו לך את הדירה?‬ ‫-כן.‬
‫למה? כי נדקרת,‬
‫ושפכו עליך קפה, ו...?‬
‫מזלג במצח.‬
‫בגלל זה נתנו לך את הדירה?‬
‫לא. נתתי לאב הבית 50 דולר.‬
‫רגע אחד, זו הדירה שלי.‬
‫אני הרווחתי אותה ב-34 שנות סבל.‬
‫זבש"ך, חסר סנטר.‬