Долар вісімдесят дев'ять. Чому воно долар вісімдесят дев'ять?
Чому в цій країні ніхто не торгується?
Бо вважаємо, що ми вищі за бійку на ножах за випивку.
Не я. Про все варто торгуватися.
-І у ресторанах? -Авжеж.
Кажеш, не варто торгуватися за пасту?
-Всі макарони - плід махінації. -Особливо ті, з діркою в центрі.
-Пробачте. Скільки це? -Долар дев'ятнадцять.
-Я дам четвертак. -Забирайся звідси.
-Скажи 40 і без виделки. -Тридцять.
Забирайся і не повертайся.
Може, ми підемо, але повернемося через тиждень?
Гаразд.
Гаразд. Бачиш? Щось вже є.
Дивись.
«Кенні Роджерс Ростерс» нарешті відкрились.
Гей, диви на розмір того неонового курча на даху.
Роджерсу не продати курчат. Їх продають тут на кожному куті.
Він ризиковий хлопець.
Треба зустрітися з Ньюманом, допомогти купити черепашку.
-Головне, тримайте себе у руках. -Ага.
-Гей, Джеррі. -Сете.
-Скільки це ми не бачилися, п'ять років? -Десь так.
-Перекусимо? -Я поспішаю до офісу.
Сете, це ж я.
Що може бути важливішим за спогади з другом з коледжу?
Я повинен бути на зустрічі.
Забудь. Пам'ятаєш курси з політики? Скільки ж ми тоді бешкетували?
-Гаразд. Мабуть, можна. -Гаразд.
-Гей, що сталося з Мучі? -Помер.
Так?
Я досі не розумію, яким боком ланч зі мною - бізнес-зустріч.
-Як тобі наш каталог? -Лайно.
Ось, ми поговорили про бізнес.
В нас є та ковдра та посуд, які вам сподобалися.
Чудово. Додайте до решти та запишіть на рахунок Петермана.
-В нас є ще дещо, що вам сподобалося б. -Беру.
Гей, тобі подобається?
А вам личить.
Справді?
Елейн?
На рахунок Петермана?
Чом би й ні? І трохи волосся для мого друга.
Як твоя стендап-кар'єра?
Добре. До речі, я ледь не продав шоу японцям.
-Ти знаєш японську? -Ні.
Отже, ти б робив його для японців англійською?
Не знаю.
-А де працюєш ти? -У великій інвестиційній фірмі.
Щойно отримали рахунок Сітібанку.
До речі, сьогодні наша перша велика зустріч з ними.
І ти на неї не пішов?
Ага.
Це ж важлива зустріч.
Так.
Я купила набір посуду та зубочистки «Вотерпік».
-Користуєшся «Вотерпіком»? -Авжеж.
Ним, ниткою, «Плексом», щіткою та полоскаю.
Отже, ти ідеш у ванну о 23:00 і закінчуєш, що, о 2 ночі?
Десь так. Хвилинку, в мене інший дзвінок.
-Алло? -Вітаю, м-с Бенес.
Це Роджер Іпсвіч.
Вітаю, як справи в бухгалтерії?
М-с Бенес, я помітив, що ви купували
багато речей через рахунок Петермана.
Так, я ж президент.
Так, і ми всі дуже цим вражені.
Тим не менш, рахунком можна користуватися лише для бізнес-витрат.
Хіба президенту не можна робити все, що він хоче?
Ні.
Завтра вранці я зайду до вас в офіс. Бувайте.
Бувайте.
Алло?
Є тут хтось?
РЕСТОРАН
-Гей. -Гей.
А чому не взяв велику?
Ця шапка зберігає все тепло. Навіть пальто не потрібне. Неймовірно.
-Не може бути. -І в мене побачення з продавщицею.
В неї теж бзік Маріси Томей.
Шкода, що в тебе бзік Костанци.
Завтра прогуляємося. В неї є якісь справи.
І це побачення?
Яка різниця? Сам знаєш, як я працюю.
Я наче рекламна мелодія.
Спершу вона бісить, а потім почуєш ще кілька разів і наспівуєш у душі.
До речі, третє побачення це:
Від «Меннен»
З чого ти взяв, що буде й третє побачення?
Якщо сумніватимусь, залишу щось.
Ключі, рукавички, шарф. Щоб повернутися та забрати.
-Друге побачення. -Це ж старий трюк.
Чом не з'явишся перед її домом у дерев'яному коні?
Від «Меннен»
Якого…
Що відбувається?
-Що? -Це світло.
Так, червоне.
Це від вивіски з курчам. Воно прямо перед моїм вікном.
-Чому не завісиш вікна? -Вже завісив.
До речі, твій друг Сет заходив.
-Що казав? -Його звільнили.
Як бачите, придбання ковдри було
для товстої туніки у стилі Аристотеля.
-Як вам? -Ще один геніальний крок.
Отже, м-ре Іпсвіч, всі мої витрати
були виключно з бізнес-метою…
Я маю побачити того соболя, якого ви вчора купили.
Навіщо вам та шапка?
-Вона коштує 8000 доларів. -Що?
Сете, якщо зустріч була така важлива, чому на біса ти пішов зі мною їсти?
-Бо ми старі друзі з коледжу. -Я знав тебе лише через Мучі.
Гей, Джеррі, не хвилюйся про це.
Головне, що позгадували час у коледжі.
Можна я візьму газету з об'явами?
Я ще не читав про МакНамару.
Як життя на червоній планеті?
Воно мене вбиває. Я не можу їсти, спати.
Все, що я бачу, це гігантське червоне сонце у формі курча.
Ти ходив до Кенні Роджерса, скаржився?
Вони послали мене.
Не думаю, що Кенні Роджерс в курсі, що тут відбувається.
Що ти робиш?
-Готую пластівці. -Це томатний сік.
А схоже на молоко.
Джеррі, в мене вже дах їде.
Досить. Я переїжджаю до тебе, Джеррі.
Йой не знаю, Креймере.
Я боюся…
коли поживемо якийсь час разом…
почнемо діяти одне одному на нерви.
Слухай. Є ідея. Ти ж міцно спиш?
-Може, поміняємося квартирами? -Ага, чи я піду спати до парку.
Можна знести ці стіни та зробити люксову квартиру.
Джеррі, це основні стіни. Їх не можна знести.
Так, це погано.
Треба зруйнувати їм бізнес.
-І як це ти зробиш? -Як робили у 60 роках.
Вийду на вулицю.
-Дякую, Джордже, але далі я сама. -Я вже зайшов.
Може, зустрінемося завтра?
Ні, я буду зайнята.
-Може, на вихідних? -Я буду зайнята якийсь час.
Гаразд. Бувай.
Гей. Ти забув ключі.
-Це не мої. -І не мої теж.
Ні, таки мої. Як дивно.
-Бувай, Джордже. -Так, бувай.
Джордже, бувай.
Алло? Ти не повіриш, яке в мене було побачення.
Костанца
Тобто, в тебе немає шапки?
-Я лишив її в Хезер. Вони живі? -Ні, мертві.
-Джордже, поверни ту російську шапку. -Гаразд. Подзвоню Хезер.
Отримаєш ти свою шапку. А я - друге побачення.
Зараз ти побачиш магію.
Натисни дев'ять, Мерліне.
-Алло? -Хезер, привіт, це Джордж Костанца.
Не хотів тебе турбувати, але голова моя порожня,
здається, я в тебе забув шапку.
-Я хотів заїхати за нею. -Ти не забував в мене шапку.
Я певен, що вона лежить за подушкою на дивані. Це випадковість.
Шапки немає, Джордже. Я побігла.
Знаєш, може, давай я заїду та… Агов?
-Сете? -Джеррі, гей. Що думаєш?
Думаю, ти виносиш сміття з ресторану, де продають курчат,
але це неможливо.
Я новий менеджер.
Але ж ти був серед виконавчих директорів. А це фастфуд.
Не фастфуд. Їжа тут гарна і готується швидко.
Гей, наступного разу я пригощу, Джеррі.
Гей!
Тримайтеся подалі від курятини! Вона погана!
ПОГАНА КУРЯТИНА
Погана курятина! Вона вам шкодить!
-Це погано для бізнесу. -Це погано для всіх.
Так добре, що ми помінялися квартирами. Це ідеальне рішення.
Креймере, якщо я там житиму, ти повинен дещо забрати.
Ці речі мене дуже бентежать.
Мені здається, що він оживе вночі та спробує мене зарізати.
Що, м-р Марблс? Він безпечний.
І ще одне. Я не хочу, щоб Ньюман користувався моїм…
О ні.
-Гарне в тебе тут місце. -Ага.
Можна як слід подумати.
Не звикай до цього.
Щойно Сет влаштується
на нормальну роботу, ти повернешся до курячої супернови.
Це що, курчата Роджерса? Забери їх звідси.
Не знаю, він готує доволі смачну курятину.
Ага, а я її бойкотую.
-Це що, пекан? -Так.
Це все дрова, від них вона така смачна.
Справді?
Припини. Що з тобою таке?
-Чим можу допомогти? -Вітаю, я Елейн Бенес.
Ми бачилися у «Барніс». Я подруга Джорджа Костанци.
Гей.
В курсі ви чи ні, в Джорджа був маленький жалюгідний план
лишити тут щось, щоб повернутися та отримати друге побачення.
-Справді? -Не знаю.
В нього великі проблеми з самовпевненістю.
-Та не дуже… -Джордже.
Я знаю, ви сказали йому, що його шапка не у вас,
бо ви не хотіли його більше бачити, і я, як ніхто інші,
це розумію.
Але мені справді потрібна та шапка.
Слухайте, не знаю, що вам і сказати, але шапки тут немає.
Може, покоївка взяла? Сюди приходили люди, але…
Це логічно.
Ви не проти, якщо ми пошукаємо?
Будь ласка.
Радий знову побачитися.
Вона блефує. Вона її кудись заховала.
Це повний провал.
Не знаю. Диви.
Ти вкрав її годинник?
Молодець.
Ага. Один бал на наш рахунок.
Що воно скрипить?
Я тут наче на кораблі.
Треба розслабитися.
Агов?
Є тут хтось?
М-р Марблс?
Я сказала Іпсвічу, що матиму шапку в обід.
-Що мені робити? -Переспи з ним.
Гей, друже.
Я не сплю. Взагалі не сплю.
Ти не уявляєш, як це, бути там. Все скрипить, тріщить,
червоне світло спалює мій мозок.
-Ти якийсь напружений. -Ще й як напружений.
Креймере, що мені робити?
Якщо не матиму шапки до 16:00, вони скинуть мене, як Ніксона.
Знаєш мого друга Боба Сакамано?
Я гадала, він друг Креймера.
Вчора він дзвонив о третій ночі, і ми розговорилися.
Він продає російські шапки у Беттері Парк по 40 баксів.
-Сорок? Соболині? -Ні, але різниці не помітиш.
Точно, гарна ідея.
-Давай спробуємо. -Вперед.
Вона холоне.
-Це було близько. -Чому ми маємо ховатися від Джеррі?
Якщо він дізнається, що ми сидимо на курятині,
я повернуся до того червоного жаху.
Міс Бенес, ви купили соболину шапку.
А це нутрія.
Це ж типу… той самий соболь.
Ні, це типу пацюк.
Це шапка з пацюка?
І поганенько зроблена. Навіть за стандартами шапки з пацюка.
В мене немає іншого вибору, окрім як порадити директорам
вас відсторонити.
Цього разу вас врятує лише голос Петермана.
Але ж він у Бірмі.
І збожеволів, як я чув.
Хвилинку. А я можу вас звільнити?
Ні.
РЕСТОРАН
-Хезер дзвонила? -Так, але сказала лише це.
«Передзвони, як матимеш час».
Зрозумів? «Як матимеш час».
Ні. Але дуже цікаво.
Вона знає, що в мене її годинник. А я знаю, що в неї моя шапка.
Гадаю, вона готова для обміну.
Ще є можливість, що ти остаточно втратив клепку.
-Я думав про це. Але малоймовірно. -Подумай ще.
Чому ти не розповів все це Джеррі?
Джеррі. Я більше не можу з ним розмовляти.
Щойно він переїхав до тієї квартири, він просто здурів…
як ти.
Шкода.
Сете, ти менеджер. Ти можеш вимкнути ту вивіску?
Джеррі, я збрехав. Я лише помічник менеджера.
Номер 67, сімейний бенкет.
Номер 67. Тут. Це я.
-Гей, Ньюмане. -Гей, Джеррі.
-Не забудьте броколі на пару. -Стривай.
Броколі?
Ти ніколи не їв би броколі, навіть якщо воно у товстому шарі шоколаду.
Я люблю броколі. Воно корисне.
Невже?
Може, з'їси зараз?
Залюбки.
Жахлива трава.
Це для Креймера, чи не так? Я так і знав.
Жирні ручки дверей, вилизування пальців.
-Він підсів на курятину, га? -Так!
Будь ласка, дайте мені медової гірчиці.
Ньюмане, чому ти так дов… Гей, друже.
-Непогано. -Чекаєш на Ньюмана?
Кумедно, бо я зустрівся з ним у «Кенні Роджерс Ростерс».
Кенні Роджерс. Ненавиджу це місце.
Він купив багацько курятини, ніби на двох людей.
-І одна порція точно не для нього. -Так.
Гей, Елейн заходила.
Так, занесла шапку Боба Сакамано.
Вона дуже ним не задоволена. Так.
Ага, дякую, що зайшов.
Щось я сумую по своїй квартирі.
-Може, повернутися. -Тобі це не потрібно.
Інакше доведеться знов повісити той банер та…
витиснути Роджерса з міста.
Не думаю, що тобі вдасться. До речі,
я тобі допоможу. Повішу його сам.
Давай. Повісь. Мені-то що.
-Гаразд. -Ні, Джеррі.
Мені потрібна та курятина! Я…
Не чіпай тих курчат! Кенні не зробив нічого поганого!
-В тебе проблеми. -Так, і великі, Джеррі.
М'ЯНМА (БІРМА)
Ось. Приклоніть коліно.
-Що? -Приклоніть коліна.
Коліна? Гаразд.
Елейн.
М-ре Петерман.
Розмовляєте бірманською?
Ні, Елейн, це був набір звуків.
Ти без проблем знайшла це місце?
Так, ви єдиний…
білий поет-воєначальник у районі.
Ти вбивця?
Я працюю над вашим каталогом.
Ти підручна, прийшла забрати гроші для продавців харчів.
До речі…
в мене тут один рахунок.
Якби ви просто підписали цю форму…
Я б ще встигла на останній корабель звідси.
З радістю, Елейн.
Ось.
Але я повинен побачити цю шапку.
Гаразд.
І як ми це зробимо?
Джордже, маю зізнатися.
Перший раз, коли ми гуляли, ти мене дуже бісив.
Але після ще кількох зустрічей ти ніби застряг в моїй голові.
Костанца
Отже, в тебе справді немає моєї шапки?
Що?
Давай дещо зробимо.
-Що в сумці? -Це… Це сендвіч.
Клята салямі.
Це мій годинник.
-Ти його вкрав? -Клятий магазин.
Я не терпітиму, як вони переплутують мої замовлення.
КЕННІ РОДЖЕРС РОСТЕРС
Гей, Сете. Оце так погода надворі.
Який жах.
-Це погано для бізнесу. -Це погано для всіх.
Кенні?
КЕННІ ПОВЕРНИСЯ!
Кенні.
Нарешті вдома.
Тут хтось є?
М-р Марблс.
Це урбаністичне сомбреро. Я надрукувала його на обкладинці.
Жах.
Переклад субтитрів: Fatun Volodymyr