‫דולר שמונים ותשע. למה דולר שמונים ותשע?‬
‫למה לא מתמקחים במדינה הזו?‬
‫אולי אנחנו כבר לא רוצים‬ ‫להיאבק בשביל בקבוק שתייה?‬
‫אני לא מסכים. הכל צריך להיות פתוח למו"מ.‬
‫גם במסעדות?‬ ‫-בהחלט.‬
‫אתה מנסה להגיד שאי אפשר‬ ‫להוריד במחיר של פסטה?‬
‫כל העמילנים האלה זו רמאות.‬
‫במיוחד הזיטי, עם החור באמצע.‬
‫סליחה, כמה זה עולה?‬
‫1,19 דולר.‬ ‫-אני אתן לך 25 סנט.‬
‫תעוף מפה.‬
‫תציע לו 40, בלי מזלג.‬ ‫-שלושים.‬
‫זהו זה. לך מפה ואל תחזור.‬
‫אולי נלך, ונחזור בעוד שבוע?‬
‫עשינו עסק.‬
‫טוב, רואה? השגנו משהו.‬
‫תראה את זה.‬
‫מזללת העוף "קני רוג'רס" סוף סוף נפתחה.‬
‫תראה את תרנגולת הניאון הענקית שעל הגג.‬
‫רוג'רס לא יכול למכור פה עוף.‬
‫מוכרים פה עוף בכל פינה.‬
‫טוב, הוא "המהמר".‬
‫אני הולך לפגוש את ניומן בחנות החיות.‬ ‫אני עוזר לו לבחור צב.‬
‫תנסה להישאר רגוע.‬ ‫-כן, כן.‬
‫היי, ג'רי?‬ ‫-סת'!‬
‫כמה זמן עבר, חמש שנים?‬
‫לפחות.‬ ‫-רוצה ללכת לאכול משהו?‬
‫האמת שאני בדרך למשרד.‬
‫סת', זה אני.‬
‫מה יותר חשוב מלהתעדכן עם חבר מהקולג'?‬
‫אני אמור להיות בפגישה.‬
‫תבריז. זוכר את שיעורי מדעי המדינה?‬ ‫מכמה שיעורים הברזנו?‬
‫טוב, אני אבוא.‬ ‫-יופי, יופי.‬
‫מה קרה למוצ'י?‬ ‫-הוא מת.‬
‫מה אתה אומר.‬
‫אני לא מבין איך ארוחת צהריים איתי‬ ‫נחשבת להוצאה עסקית.‬
‫מה דעתך על הקטלוג?‬ ‫-הוא דפוק.‬
‫הנה, דיברנו על עסקים.‬
‫יש לנו את השמיכה ואת כלי הבישול שרצית.‬
‫יופי, תרשמי אותם על החשבון של פיטרמן,‬ ‫עם כל השאר.‬
‫את יודעת מה עוד יש לנו כאן?‬
‫אני לוקחת.‬
‫היי, מוצא חן בעינייך?‬
‫לדעתי זה נראה טוב עליך.‬
‫באמת?‬
‫איליין?‬
‫על חשבון פיטרמן?‬ ‫-למה לא.‬
‫וקצת שיער לידידי הקטן.‬
‫אז איך הולך עם הסטנד-אפ?‬
‫יופי. כמעט היתה לי תוכנית משלי ביפן.‬
‫אתה דובר יפנית?‬ ‫-לא.‬
‫אז היית עושה אותה ביפן, אבל באנגלית?‬
‫אני לא יודע.‬
‫אז במה אתה עובד?‬
‫חברת השקעות גדולה.‬ ‫"סיטי בנק" בדיוק התחילו לעבוד איתנו.‬
‫האמת שהיום היתה הפגישה‬ ‫הגדולה הראשונה שלנו איתם.‬
‫הפגישה שהברזת ממנה?‬
‫כן.‬
‫זה לא היה חשוב?‬
‫כן.‬
‫קניתי סט כלי בישול חדש‬ ‫ומכשיר התזה לניקוי שיניים.‬
‫את משתמשת במכשיר התזה?‬ ‫-בטח. מכשיר התזה,‬
‫חוט דנטלי, "פלאקס", צחצוח ו"ליסטרין".‬
‫אז את נכנסת לאמבטיה ב-11,‬ ‫ומתי את במיטה, ב-2?‬
‫הכי מאוחר. חכה רגע, יש לי ממתינה.‬
‫הלו?‬ ‫-שלום לך, מיס בניס,‬
‫מדבר רוג'ר איפסוויץ'.‬
‫היי, איך הולך בהנהלת חשבונות?‬
‫מיס בניס, שמתי לב שאת קונה לא מעט סחורה‬
‫על חשבון חברת פיטרמן.‬
‫טוב, אני הנשיאה.‬
‫כן, וכולנו מאוד מתרשמים.‬
‫ואף על פי כן, חשבון ההוצאות‬ ‫נועד למטרות עסקיות בלבד.‬
‫אבל... לנשיאה מותר לעשות מה שהיא רוצה, לא?‬
‫לא.‬
‫אני אגיע למשרד שלך מחר על הבוקר. יום טוב.‬
‫יום טוב.‬
‫הלו?‬
‫יש שם מישהו?‬
‫- מסעדה -‬
‫היי.‬
‫היי. למה לא קנית את הגדול?‬
‫הכובע מחזיק את החום,‬ ‫אני בכלל לא צריך מעיל.‬
‫זה לא ייאמן.‬
‫אני באמת לא מאמין.‬ ‫-והשגתי דייט עם המוכרת.‬
‫היא קצת מזכירה לי את מריסה טומיי.‬
‫חבל שאתה קצת מזכיר את ג'ורג' קוסטנזה.‬
‫אני יוצא איתה מחר.‬ ‫היא אמרה שיש לה סידורים.‬
‫זה דייט?‬
‫מה זה חשוב? אתה יודע איך אני עובד.‬
‫אני כמו ג'ינגל,‬
‫בהתחלה זה מעצבן, אחר כך אתה‬ ‫שומע עוד פעם, מזמזם במקלחת.‬
‫עד הדייט השלישי זה כבר כמו "קנה מאנן!"‬
‫איך תוודא שיהיה דייט שלישי?‬
‫אם יש ספקות, אני משאיר משהו:‬
‫מפתחות, כפפות, צעיף.‬ ‫אני בא אליה לקחת את זה,‬
‫והנה הדייט השני.‬ ‫-זה טריק כל כך ישן.‬
‫אתה יכול כבר להופיע אצלה בתוך סוס עץ.‬
‫"קנה מאנן"‬
‫מה...?‬
‫מה הולך שם?‬
‫מה?‬ ‫-האור הזה?‬
‫אה, האור האדום.‬
‫זה השלט של חנות העוף.‬ ‫הוא בדיוק מול החלון שלי.‬
‫תסגור את התריסים.‬
‫הם סגורים.‬
‫דרך אגב, החבר שלך, סת', היה פה.‬
‫כן? מה הוא סיפר?‬ ‫-פיטרו אותו.‬
‫כפי שאתה רואה, השמיכה שקניתי‬
‫היא למעשה טוניקת אווז אריסטוטלית.‬
‫מה דעתך?‬ ‫-עוד הסבר מרשים.‬
‫ובכן, מר איפסוויץ', מאחר שכל ההוצאות שלי‬
‫נועדו למטרות עסקיות לגיטימיות...‬
‫אני רק צריך לראות את כובע‬ ‫פרוות הצובל שקנית אתמול.‬
‫הכובע? למה אתה צריך לראות אותו?‬
‫הוא עלה 8,000 דולר.‬
‫מה?‬
‫סת', אם ידעת שהפגישה‬ ‫כל כך חשובה, למה באת איתי?‬
‫אנחנו חברים מהקולג'.‬
‫הכרתי אותך רק דרך מוצ'י.‬
‫אל תדאג, ג'רי, טוב?‬
‫מה שחשוב הוא שיצא לנו להתעדכן.‬
‫אני יכול לקחת את ה"דרושים"?‬
‫האמת שעוד לא קראתי‬ ‫את טנק מקנמארה (קומיקס).‬
‫איך החיים בכוכב האדום?‬
‫זה הורג אותי. אני לא אוכל, אני לא ישן,‬
‫אני רואה רק שמש אדומה ענקית בצורת תרנגולת.‬
‫הלכת לקני רוג'רס, להתלונן?‬
‫הם נפנפו אותי.‬
‫לא נראה לי שלקני רוג'רס‬ ‫יש מושג מה הולך שם.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אוכל דגנים.‬ ‫-זה מיץ עגבניות.‬
‫זה נראה לי כמו חלב.‬
‫ג'רי, כל הראייה שלי נדפקה.‬
‫טוב, זהו זה.‬
‫אני חייב לעבור לגור איתך, ג'רי.‬
‫אני לא יודע, קריימר...‬
‫אני חושש,‬
‫שאם נגור יחד, אחרי זמן מה...‬
‫אנחנו עלולים לעצבן זה את זה.‬
‫תשמע, יש לי רעיון. אתה ישן עמוק, לא?‬
‫למה שלא נחליף דירות?‬
‫או שאני אישן בפארק.‬
‫תוכל לשבור את הקירות,‬ ‫ולהפוך את זה לסוויטת פאר של 8 חדרים.‬
‫ג'רי, אלה קירות תומכים,‬ ‫אי אפשר לשבור אותם.‬
‫כן, זה לא רעיון טוב.‬
‫אני אצטרך להרוס למזללה הזו את העסקים.‬
‫איך תעשה את זה?‬ ‫-כמו שעשינו בשנות השישים,‬
‫נצא לרחובות.‬
‫תודה, ג'ורג', אני מסתדרת.‬ ‫-אני כבר בפנים, הנה.‬
‫אז את רוצה להיפגש מחר?‬
‫לא, אני אהיה עסוקה.‬
‫מה לגבי סוף השבוע?‬ ‫-אני אהיה עסוקה הרבה זמן.‬
‫טוב, להתראות.‬
‫היי, שכחת את המפתחות.‬
‫אלה לא המפתחות שלי.‬ ‫-הם לא שלי.‬
‫אלה כן המפתחות שלי. כמה משונה.‬
‫שלום, ג'ורג'.‬ ‫-כן, שלום.‬
‫ג'ורג', שלום.‬
‫הלו? לא תאמיני איזה דייט שהיה לי עכשיו.‬
‫קוסטנזה.‬
‫מה זאת אומרת, הכובע לא אצלך?‬
‫השארתי אותו אצל הת'ר. הם חיים?‬
‫לא, הם מתים.‬
‫ג'ורג', אני חייבת את הכובע הרוסי הזה.‬
‫בסדר, בסדר. אני אתקשר להת'ר.‬
‫את תקבלי את הכובע שלך, ואני אקבל דייט שני.‬
‫עכשיו, שימי לב לקסם.‬
‫תחייג תשע, מרלין.‬
‫הלו?‬ ‫-הת'ר, מדבר ג'ורג' קוסטנזה.‬
‫תשמעי, אני מצטער על ההטרדה, אבל בטיפשותי,‬
‫אני חושב שהשארתי את הכובע שלי בדירה שלך,‬
‫אז חשבתי לקפוץ אחר כך ולקחת אותו.‬ ‫-לא השארת פה את הכובע שלך.‬
‫אני די בטוח שהשארתי אותו‬ ‫מאחורי הכרית של הכורסה, בטעות.‬
‫אין שום כובע. ג'ורג', אני חייבת לסגור.‬
‫יודעת מה? אולי אני אבוא... היי, היי...‬
‫סת'?‬ ‫-ג'רי, היי. מה דעתך?‬
‫לדעתי אתה זורק את הזבל של מזללת העוף,‬
‫אבל זה לא ייתכן.‬ ‫-כן, אני המנהל החדש.‬
‫אבל היית מנהל בכיר. זו מזללת מזון מהיר.‬
‫לא "מזון מהיר", "מזון טוב, בזריזות".‬
‫בפעם הבאה הארוחה על חשבוני, מה?‬
‫היי!‬
‫תתרחקו מהעוף! הוא מקולקל.‬
‫עוף מקולקל! הוא יעשה לכם בלגן!‬
‫זה לא יהיה טוב לעסקים.‬
‫זה לא יהיה טוב לאף אחד.‬
‫אני מאוד שמח שהחלפנו דירות.‬ ‫זה היה פתרון מושלם.‬
‫קריימר, אם אני גר שם,‬ ‫אתה חייב לקחת חלק מהדברים.‬
‫הדבר הזה ממש מלחיץ אותי.‬
‫אני מפחד שהוא יתעורר לחיים‬ ‫באמצע הלילה, ויהרוג אותי.‬
‫מה, מר מארבלס? הוא לא מזיק.‬
‫ועוד משהו. אני לא רוצה שניומן ישתמש...‬
‫אוי, לא.‬
‫יופי של דירה יש לך פה, קריימר.‬ ‫-כן.‬
‫מקום שאפשר לשבת בו ולחשוב כמו שצריך.‬
‫אל תתרגלו מדי.‬ ‫ברגע שסת' ימצא עבודה נורמלית,‬
‫שניכם חוזרים לתרנגולת-סופר-נובה הזאת.‬
‫מה זה? עוף מ"רוג'רס"? תעיף את זה מפה.‬
‫לא יודע... הוא יודע להכין עוף.‬
‫כן, אבל אני מחרים אותם.‬
‫מה זה, עץ היקורי?‬ ‫-כן.‬
‫העץ נותן את הטעם.‬
‫באמת?‬
‫תפסיק. מה קרה לך?‬
‫אפשר לעזור לך?‬ ‫-שלום, שמי איליין בניס.‬
‫נפגשנו ב"בארניס".‬ ‫אני חברה של ג'ורג' קוסטנזה.‬
‫היי.‬
‫אני לא יודעת אם את מודעת לזה,‬ ‫אבל לג'ורג' יש שיטה פתטית כזו,‬
‫להשאיר משהו, כדי לנסות לסחוט דייט שני.‬
‫באמת?‬ ‫-כן,‬
‫יש לו בעיה רצינית עם הביטחון העצמי.‬
‫לא בדיוק...‬ ‫-ג'ורג'!‬
‫אני יודעת שאמרת לו שהכובע לא פה,‬
‫כי לא רצית לראות אותו שוב, ואני לא יכולה‬
‫שלא להזדהות איתך,‬
‫אבל אני באמת חייבת לקבל את הכובע.‬
‫תשמעי, אני לא יודעת מה להגיד לך.‬ ‫אין פה שום כובע.‬
‫אולי העוזרת לקחה אותו. היו לי אורחים...‬
‫טוב, זה הגיוני.‬
‫אז אולי לא תתנגדי שנעיף מבט?‬
‫תתכבדו.‬
‫טוב לראות אותך שוב.‬
‫היא משקרת. היא החביאה את הכובע איפשהו.‬
‫איזה אסון.‬
‫אני לא בטוח. תראי את זה.‬
‫גנבת את השעון שלה?‬
‫כל הכבוד.‬
‫כן, נקודה לזכותנו.‬
‫מה החריקות האלה?‬
‫זה כמו במחסן של ספינה.‬
‫אני חייב להירגע.‬
‫הלו?‬
‫יש פה מישהו?‬
‫מר מארבלס?‬
‫אמרתי לאיפסוויץ'‬ ‫שאני אביא לו את הכובע היום.‬
‫מה אני אעשה?‬ ‫-תשכבי איתו.‬
‫היי, בנאדם.‬
‫אני לא ישן. לא ישן!‬
‫אתם לא יודעים איך זה שם.‬ ‫כל הלילה יש חריקות,‬
‫והאור האדום שורף לי את המוח.‬
‫אתה נראה קצת מתוח.‬ ‫-אני מתוח.‬
‫קריימר, מה אני יכולה לעשות?‬ ‫אם לא יהיה לי את הכובע עד ארבע,‬
‫אני אגמור כמו ניקסון.‬
‫זוכרת את החבר שלי, בוב סקמנו?‬
‫חשבתי שהוא חבר של קריימר.‬
‫הוא התקשר אתמול, בשלוש בלילה,‬ ‫והתחלנו לדבר.‬
‫הוא מוכר כובעים רוסיים‬ ‫בבאטרי פארק, 40 דולר.‬
‫ארבעים דולר? הם מפרוות צובל?‬
‫לא, אבל ההבדל זניח.‬
‫כן, הרעיון הזה מוצא חן בעיניי.‬
‫טוב, ננסה. קדימה.‬ ‫-לעסק!‬
‫זה מתקרר. זה מתקרר.‬ ‫-זה היה קרוב.‬
‫למה להסתיר את זה מג'רי?‬
‫כי אם ג'רי יגלה שאני מכור לעוף‬ ‫של רוג'רס, אני חוזר לעולם האדום.‬
‫מיס בניס, הכובע שקנית‬ ‫על חשבון החברה היה מפרוות צובל,‬
‫זאת פרוות נוטרייה.‬
‫טוב... זה גם סוג של צובל.‬
‫לא, זה סוג של חולדה.‬
‫זה כובע-חולדה?‬
‫וכובע עלוב,‬ ‫אפילו בסטנדרטים של כובעי-חולדות.‬
‫אין לי ברירה, אלא להמליץ על פיטורייך לאלתר‬
‫בפני מועצת המנהלים. רק אישור‬
‫של פיטרמן עצמו יציל אותך הפעם.‬
‫אבל הוא בג'ונגל הבורמזי.‬
‫מספרים שהוא גם השתגע.‬
‫רגע אחד, רגע. אני יכולה לפטר אותך?‬
‫לא.‬
‫אז הת'ר התקשרה?‬ ‫-כן, אבל שים לב,‬
‫בהודעה היא אמרה, "תתקשר אם יש לך זמן".‬
‫"אם יש לי זמן", הבנת?‬
‫לא, אבל זה מאוד מרתק.‬
‫היא יודעת שהשעון שלה אצלי.‬
‫אני יודע שהכובע שלי אצלה.‬
‫אני חושב שהיא מתכוננת לעסקת חליפין.‬
‫ויש גם אפשרות שיצאת מדעתך.‬
‫בחנתי את זה. זה לא נראה לי סביר.‬
‫במקומך, הייתי בוחן את זה שוב.‬
‫אז למה לא דיברת על כל זה עם ג'רי?‬
‫אני כבר לא יכול לדבר עם ג'רי.‬
‫מאז שהוא עבר לדירה הזאת, הוא יותר מדי...‬
‫כמוך.‬
‫כמה חבל.‬
‫סת', אתה המנהל, אתה לא יכול לכבות את השלט?‬
‫ג'רי, שיקרתי. אני רק עוזר מנהל.‬
‫מספר 67, ארוחה משפחתית.‬
‫מספר 67! הנה, הנה.‬
‫שלום, ניומן.‬ ‫-שלום, ג'רי.‬
‫ואל תשכח את הברוקולי המאודה.‬
‫רגע אחד.‬
‫ברוקולי? ניומן, אתה לא תאכל ברוקולי,‬
‫אפילו אם יטגנו אותו בסירופ שוקולד.‬
‫אני מת על ברוקולי. הוא טוב לבריאות.‬
‫באמת?‬
‫אז אולי תרצה לאכול חתיכה?‬
‫בשמחה.‬
‫עשב מתועב!‬
‫זה בשביל קריימר, מה? ידעתי.‬
‫השומן על ידית הדלת, ליקוקי האצבעות.‬
‫הוא התמכר לעוף, מה?‬ ‫-כן! כן! ועכשיו, בבקשה,‬
‫שמישהו ייתן לי דבש-חרדל!‬
‫ניומן, מה לקח לך כל כך... היי, חבר.‬
‫זה היה טעים.‬ ‫-אתה מחכה לניומן?‬
‫מעניין, כי בדיוק פגשתי אותו‬
‫במזללת העוף של קני רוג'רס.‬
‫קני רוג'רס, אני שונא את המקום הזה.‬
‫הוא קנה הרבה עוף. כמעט מספיק לשני אנשים.‬
‫כל עוד הוא לא אחד מהם...‬ ‫-כן.‬
‫אתה יודע, איליין קפצה קודם.‬
‫היא השאירה את הכובע של בוב סקמנו.‬
‫היא כועסת עליו, אין ספק.‬
‫תודה שקפצת לביקור.‬
‫אני מתגעגע לדירה שלי.‬
‫אולי אני אחזור אליה.‬
‫לא כדאי לך לחשוב על זה,‬
‫אחרת, לא תהיה לי ברירה,‬ ‫אלא להחזיר את השלט שלי,‬
‫ולגרש את הרוג'רס הזה מהעיר.‬
‫לא נראה לי. למעשה, אני אחסוך לך‬ ‫את הטרחה, ואעשה זאת בעצמי.‬
‫קדימה, תתלה את השלט. לי זה לא מפריע.‬
‫בסדר.‬ ‫-לא, ג'רי!‬
‫אני צריך את העוף הזה! אני חייב אותו!‬
‫תעזוב אותם בשקט! קני לא פגע באיש!‬
‫יש לך בעיה קטנה.‬ ‫-יש לי בעיה גדולה, ג'רי.‬
‫- מיאנמר (בורמה) -‬
‫כאן, תכרעי ברך.‬
‫מה?‬ ‫-תכרעי.‬
‫לכרוע? טוב.‬
‫איליין?‬
‫מר פיטרמן.‬
‫אתה מדבר בורמזית?‬
‫לא, איליין. זה היה ג'יבריש.‬
‫אז מצאת את המקום בקלות?‬
‫כן, אתה...‬
‫המשורר-הלוחם הלבן היחיד בשכונה.‬
‫את מתנקשת?‬
‫אני עובדת בקטלוג הדואר שלך.‬
‫את נערת שליחויות,‬ ‫שנשלחה מהמכולת כדי ליישב חשבון.‬
‫האמת שיש לי פה חשבון.‬
‫אם תוכל רק לחתום על חשבון ההוצאות הזה,‬
‫אולי אני אספיק להגיע‬ ‫לסירה האחרונה שיוצאת מפה.‬
‫בשמחה, איליין.‬
‫בבקשה.‬
‫אבל אני חייב לראות את הכובע הזה.‬
‫כן...‬
‫אז איך נעשה את זה?‬
‫טוב, ג'ורג', אני אודה על האמת.‬
‫בפעם הראשונה שיצאנו, מאוד עצבנת אותי.‬
‫אבל אחרי שראיתי אותך כמה פעמים,‬
‫נתקעת לי בראש...‬
‫קוסטנזה.‬
‫אז הכובע שלי באמת לא אצלך?‬
‫מה?‬
‫בואי נלך לעשות משהו.‬
‫מה יש בשקית?‬ ‫-זה... זה סנדוויץ'.‬
‫הסלמי הארור הזה.‬
‫השעון שלי!‬
‫גנבת אותו?‬ ‫-המעדנייה הזאת.‬
‫זו הפעם האחרונה שהם מפשלים עם ההזמנה שלי!‬
‫היי, סת'. איזה גשם בחוץ.‬
‫איכס.‬
‫זה לא יהיה טוב לעסקים.‬
‫זה לא יהיה טוב לאף אחד.‬
‫קני?‬
‫- קני, חזור -‬
‫קני.‬
‫סוף סוף בבית.‬
‫יש שם מישהו?‬
‫מר מארבלס.‬
‫זה הסומבררו העירוני.‬
‫שמתי אותו על השער של הקטלוג האחרון.‬
‫הזוועה...‬