Jelzáloglevelekkel kezdtem dolgozni, de kevésnek találtam.
Kramer barátommal beszéltünk erről. A Brandt-Lelandnél dolgozott egy ideig.
Aztán a mentorom javasolta a részvényeket.
Életem legjobb döntése volt.
- Mentor? Úgy érted, a főnököd? - Nem.
Cynthia egy sikeres üzletasszony, aki a szárnya alá vett.
- Cynthia a mentorod? - És én a védence.
Biztos neked is irányítja valaki az utadat.
Szeretem Gabe Kaplant.
Még mindig nem értem. Abbynek mentora van?
Igen. A mentor tanácsot ad a védencnek.
Van benne pénz?
- Nincs. - Mit nyer az egészből a mentor?
Tiszteletet, csodálatot, presztízst.
Elhoz a védenc dolgokat a mentornak?
Gondolom, ha valami útba esik a mentor felé menet, esetleg.
Mosott, tisztított ruhát?
Nem inas. Védenc.
Rendben.
El kell olvasnom valamit. Megtehetem itt?
Nem tudok koncentrálni a lakásomban.
- „Kockázatkezelés”? - Aha.
Steinbrenner azt akarja, hogy minden vezető
tartson előadást a szakágáról.
Miből gondolják, hogy szakértő vagy?
Lehet, hogy látták a CV-mben.
- Halló? - Tartsa a vonalat Elaine Benesnek!
Tudod, mit? Képtelen vagyok. Nem tudok könyveket olvasni.
Az hangoskönyvek tönkretettek.
Kell egy szép hang. Ez a könyv az én hangomon szól. Utálom a hangomat.
- Vedd meg kazettán! - Nem lehet. Ez tankönyv.
Jer, mész Bob Sacamano partijára?
Hogy megyek-e? Három napja volt.
Ne hülyéskedj! Ma kaptam a meghívót.
Olyan izgatott voltam. Gyönyörű meghívó.
Kellemes esemény volt.
Várj csak!
A postabélyegző három hetes. Folyton ez történik.
Janine, ki vezeti a postázót?
- Eddie Sherman. - Küldd fel ide!
- Kiabálni fogsz? - Kirúgni fogok.
Menő dolog. Belehallgathatok?
Persze. Miért ne?
Azért ne túlozzunk!
Hé, Kopernikusz!
- Itt van Eddie Sherman. - Remek. Küldd be!
- Látni akart? - Eddie, igen.
Nagyon sajnálom, de muszáj…
előléptetnem.
ÉTTEREM
Mit mondtál?
Ha már felhívattam az irodámba,
kellett valami fontosat mondanom.
Ezért… előléptettem.
- Micsoda? Mivé…? - Szövegírónak.
Szöveget ír?
Nem lehet rosszabb, mint az értelmetlen marhaság, amit egyébként írunk.
Ezt nézzétek!
- „Zsidó párkereső est”? - Mindkettőtöket várom.
- Nem vagyok zsidó. - Én sem.
- Akkor miért mész? - Nem megyek. Én szervezem.
- Miről beszélsz? - Általában Lomez szervezi,
de most az Evergladesben van.
- Lomez zsidó? - Ó, igen.
Ortodox, Jerry. Régimódi.
A Kolumbusz Lovagjaiban?
Aha. Frank Costanza szerzett náluk termet.
Jerry, számítok rád.
- Kramer, tudod… - Jerry, én főzök mindent.
„Vidám kumzicc hiteles zsidó csemegékkel.”
Szereted a cimeszt?
A mentorom szerint itt kiváló a kacsa.
Nem rajongok a kacsáért. A bőre túlságosan emberi.
Nézd, ki van itt! Cynthia!
- Helló, Abby! - Helló!
Jerry, Cynthia Pearlman, a mentorom.
- Helló! - Üdv, Jerry! Végre találkozunk.
Ülj le! Hozunk széket.
Kiváló. A barátom éppen parkol.
Jerry talán ismeri. Ő is komikus.
- Nocsak! - Kenny Bania.
Bania?
Hé, Jerry! Mi újság?
Velünk vacsoráztok? Itt a legjobb a kacsa.
A legjobb, Jerry.
Bocsánat! Elnézést a zavarásért.
Észrevettem, hogy egy tankönyvet hallgat.
Megkérdezhetem, hol vette?
Felolvasás vakoknak. Bármilyen könyvet felvesznek.
Teljesen rákaptam a hangoskönyvekre.
Nekem mondja? Már elfelejtettem a Braille-t.
Felolvasás vakoknak?
Elbukom a szemvizsgálatot. És aztán
ringatózhatok a kockázatkezelés édes zenéjére.
- Végre találkoztam a mentorral. - Milyen? Lenyűgöző?
Ó, nagyon. Baniával jár.
- Baniával? - Ja.
Két órát vacsoráztam azzal a díszpéldánnyal.
- Mit ettél? - Csirkét.
Hogy tud felnézni valakire,
aki önként tölt időt Baniával?
- Marsala? - Piccata.
Nekem kellene egy mentorral járni,
Bania meg állítson bábukat a tekepályán!
- Megyek elbukni a tesztet. - Sok szerencsét!
Kösz.
Apa!
Mi ez? Melegítőt viselsz?
Mit keresel itt?
A terembérért jött.
Képzeljétek, 183 jelentkezőnk van. Őrületes este lesz!
Hogy fogsz zsidó csemegéket főzni 183 embernek?
Igazad van. Az rengeteg pupkit.
Frank, ismersz valakit, aki segítene főzni?
Főzni? Nem. Nem ismerek szakácsokat. Nem tudok főzni!
Mi lelte?
Apám szakács volt a koreai háborúban.
Valami szörnyűség történt.
Azóta nem megy a konyha közelébe.
Gránátnyomás?
Persze. De annak ehhez semmi köze.
Szép munka! Meg is vagyunk.
- Rendben? - Várj!
Nem kérdeztél az én ötleteimről.
Eddie, ez az első napod.
- Készen állok. - Oké.
„Fülledt éj. Száguldanak a gondolataim.
A késemre gondolok…
egyetlen barátomra, aki nem árult el.
Egyetlen barátom, aki nem lesz halott hajnal előtt.
Aludjatok nyugodtan, bajtársak…
a steppelt, batiszt hálóingetekben.”
ÉTTEREM
Mit tegyek? Kész katasztrófa.
Hát, ha annyira rossz,
talán megérdemel egy újabb előléptetést.
Tudod, mit? Igazad van.
Ezt kell tennem. Előléptetem.
Adok neki egy irodát egy másik emeleten, üldögélhet ott
a szép titulusával és a bajonettjével,
és nem ijesztget többé.
Egyáltalán semmi.
Hát, George, nagyon rossz a látása.
Írja alá a biztosítási nyomtatványt! Itt a toll.
Egyébként nagyon jóképű ember.
Mi az ördög folyik itt?
Vigyázz!
- Mit csinálsz? - Három konyhában dolgozom.
Sül a szegyhús Newmannél, a kuglóf Mrs. Zanfinónál…
és ez a kreplach.
Tessék. Kóstold meg!
- Nem akarom. - Egyél! Csont és bőr vagy!
- Ez iszonyú! - Ugyan, Jerry… Ez kreplach.
Hozzá kell szokni.
Követted a receptet?
A recept négy-hat személyre szólt.
Meg kellett szorozni 183 emberre.
Összezavarodtam.
Sárízű!
El is ejtettem útközben.
Bajban vagyok. Nem értek hozzá.
Nem tudok hámozni, darabolni, darálni. Még aprítani se.
Nincs érzékem az ízekhez, ez világos.
Beszélek Frankkel.
- Nem… - Muszáj. Ő segíthet…
Valami meghalt a liftben.
A töltött káposzta!
- Isteni volt a vacsora tegnap. - Aha, nem rossz.
Szóltam Cynthiának, hogy szombaton velük vacsorázunk,
- aztán megnézzük Bania fellépését. - Nem, kizárt.
- Soha! Baniát nem! - Micsoda?
Láttad már? Tizenkét percen át beszél az Ovaltine-ról.
Pancser, lúzer, kontár.
Cynthia nem járna egy kontárral.
Járna. Jár. Az.
Mielőtt elkezdjük,
örömmel jelentem, hogy Eddie Sherman
már nem ír a katalógusba.
- Ideje volt. - Az emeleten dolgozik.
Megtettem fejlesztési igazgatónak.
Előléptetted?
Nem igazán. Alig…
- Itt töröm magam nap mint nap. - Nyugodj meg!
Részemről te és a golyós védenced
megírhatjátok nélkülem a katalógust!
Felmondok!
- Én is. - Én is.
Mi az? Hé!
Hé!
YANKEE STADION
Első fejezet.
A kockázat kezeléséhez először meg kell értenünk, mi a kockázat.
Hogyan vesszük észre a kockázatot?
Hogyan kerüljük el, és mitől olyan kockázatos?
- Ez az én hangom. - Ehhez a kockázatot először
- meg kell határozni. A kockázat… - Borzasztó!
- …gyakorlatilag… - Hagyd abba! Hallgass!
Frank, szükségem van rád.
A háborúnak 50 éve vége.
Az én fejemben
még mindig dúl a háború.
Mi történt, Frank? Mi az, ami nem hagy nyugodni?
Incshon, Korea, 1950.
Én voltam az USA legjobb szakácsa.
Pörgettem a rösztit a 103-as hadosztálynak.
Északnak masíroztunk, és az utánpótlás kezdett kihagyni.
Egy nap néhány közlegény talált egy ládát.
Három mázsa kiváló texasi marhahús volt benne.
Valaha kiváló volt.
A szavatossága három hete lejárt.
De… arrogáns voltam. Vakmerő.
Azt hittem, ha megfelelő fűszerekkel
eleget főzöm…
Mi történt?
Túllőttem a célon. Elfűszereztem.
Összecsukló katonák mindenütt.
Még most is hallom az öklendezésüket.
Frank!
Tizenhat emberemet küldtem a latrinára azon az estén.
Még gyerekek voltak.
Frank, te is gyerek voltál.
És háború volt. Őrült időket éltetek.
Mondd ezt Bobby Colbynak!
Egyetlen vágya volt, hogy haza menjen. Haza is ment.
Egy steakméretű kráterrel a belében.
Frank!
Dugóba kellett ültetni a 18 órás repülőúton hazafelé.
Frank, ide figyelj! Kétszáz zsidó szinglinek szüksége van rád!
Itt a lehetőség, hogy mindent jóvá tegyél.
Nem! Nem főzök soha többé.
Soha! Takarodj a házamból!
Kifelé! Menj!
Szóval láttad Bania fellépését.
Kétpercnyi Ovaltine után
nem bírtam tovább.
Mondtam. Mintha egy zsák naranccsal vernének.
Miért lovagol az Ovaltine-on?
Azt hiszi, minden vicces, ami tejben oldódik.
Cynthia és én összevesztünk utána, és…
- Azt hiszem, vége. - Nincs mentorod?
- Úgy néz ki. - De mi legalább újra jól vagyunk.
Az az igazság, arra gondoltam,
jobb lenne, ha egy darabig nem randiznánk.
Miért?
Kicsit… össze vagyok zavarodva.
Furcsa így, tanácsadó nélkül.
Én is megmondhatom, mit tegyél.
- Ez több annál. - Megmondhatom, mit gondolj.
Kell valaki, akiben bízhatok.
Óriási problémám van, Jerry. A kazetták használhatatlanok.
Éppen valaminek a közepén vagyunk, George.
- George! - Úgyis mennem kell.
Miért hiszed, hogy mentorra van szükséged?
Kell valaki, aki irányt mutat.
Viszlát!
Aha, viszlát!
- Szóval, mi a problémád? - Semmi probléma.
Azt hiszem, kitaláltam valamit
a bengáli kalucsnira.
„Nehéz szárazon tartani a csizmát,
amikor szétrúgod valakinek a pofáját.”
Eddie, ez talán egy kicsit túl nyers.
A női divathoz.
Nem ragaszkodom hozzá.
Ebben az esetben, vegyük ezt a részt:
„szétrúgod valakinek a pofáját,” és…
finomítsunk rajta!
Egy hajszálnyit. Lehetne például… Mi is?
„Amikor egy harmatos réten sétálsz.”
Harmatos rét.
Tessék az omletted.
- Száraz. - Mindig így csinálom.
Akkor is vacak.
Mit mondtál?
A fasírtod túl lágy, a krokett olajos,
a parmezános padlizsánod meg a család szégyene!
Így jártál! Én vagyok az egyetlen szakács a házban.
Már nem! Ide a spatulát!
Visszatértem, bébi!
Hogy van ilyen elfoglalt embernek ideje egy védencre?
Szakítok időt. Mert Abby, én is úgy kezdtem, mint te.
Tapasztalatlan, naiv voltam.
Mit sem tudtam olyan alapvető dolgokról, mint…
a kockázatkezelés.
Nem ismerem. Magyarázd el!
Tudod, mit?
Olvasd el ezt a könyvet!
És lássuk, el tudod-e te magyarázni nekem.
- Rendben. - Oké.
Szia, Jerry!
- Szia, Bania! - Hallottad, mi történt?
A mentor látta a számomat. Kirúgott.
Ó, az kemény.
Talán igaza van. Kontár vagyok.
Nincs nálam rosszabb. Pocsék vagyok.
Csak túl sokat foglalkozol a tejjel.
Ott a tejberizses poén, a Nestle’s Quick-vicc,
mire elérsz az Ovaltine-hoz…
Tudnál segíteni az anyagommal?
Helló!
- Kell még szakács? - Ó, nagyon. Gyere be, Frank!
- Van T-Falod? - Calphalon.
- Nem. Utánam! - Igenis.
Próbáld meg ezt:
„Miért hívják Ovaltine-nek?
A bögre kerek. A kancsó kerek.
Hívják „Kerektine”-nek!
Ez arany, Jerry! Arany!
Cseréljük ki a „srapnelzuhatag”-ot
és a „sebhely”-et…
„gyöngysor”-ra és „málnás süti”-re.
George Costanza a mentorod?
Igen. Óriási.
Rengeteget tanulok.
Mit? Az 5%-os borravaló kiszámítását?
Tudod, mi a problémád?
Nem tiszteled a védenc-mentor kapcsolatot.
De mennyire! Van is egy védencem.
- Ki? - Egy bizonyos Mr. Kenneth Bania.
Bania?
A csúcsra mentorálom a srácot.
Nem akarok egy pancser mentorával járni.
Nem akarok George Costanza védencével járni.
ÉTTEREM
Nem tudom, miért, de van köztünk valamiféle affinitás.
Zseniális lett a katalógus.
Klassz.
Hadd kérdezzek valamit!
Mi van a terepruhával meg a pszichotikus képi világgal?
Nem akarok beszélni róla.
Ugyan, ne gyerekeskedj!
Hát… randiztam párszor egy nővel.
Azt hittem, tetszem neki.
És… valahogy vége lett.
Ennyi?
Nehéz olyat találni, aki tetszik.
Különösen zsidót.
ÜDVÖZÖLJÜK A ZSIDÓ PÁRKERESŐKET
Isteni a kaja.
- Próbáltad a hamantaschent? - Nem tudok betelni a kishkával.
- Hé, Jerry! - Bania!
Beugrottam megköszönni.
Brutál jó anyagot írtál nekem a kockázatkezelésről.
Kockázatkezelésről?
Arany, Jerry! Arany!
Rengeteg vállalati bulira hívnak, és Cynthia is visszavett.
Szóval kézbesítőből
fejlesztési igazgató lett két nap alatt?
- Úgy van. - Mennyi a fizetése?
Megduplázom.
- Viszik a latkeszt, mint a cukrot. - Hol a porcukor?
Pihenj egy kicsit!
Nem kell. Újjászülettem. Mint a főnix Arizonából.
Felmondasz?
Nem tudok több értelmetlen marhaságot kitermelni.
Mit? Nem mondhatsz fel! Nincs más!
Szükségem van rád!
Undorító.
Ne!
Ne egyétek! Nem jó!
- Nem jó! Ne! - Frank, hagyd abba!
- Állj… - Ne!
Frank!
Következő előadónk, George Costanza a kockázatkezelésről fog beszélni.
YANKEE STADION
„Ovaltine.
Próbálták már?
Miért hívják Ovaltine-nak?
Kerektine-nek kellene hívni.
Tudják, miről beszélek.”
A védencem.
A feliratot fordította: Hules Endre