Я сумую за Бермудським трикутником.
Мабуть, зараз там замало екшену.
Повно там екшену.
Просто клятий розтин прибульця гуде по всіх газетах.
Так, і не кажи.
Їм треба загубити літак чи корабель «Грінпіс».
Це приверне увагу до трикутника.
Що тримає там воду? Чому вона не зникає?
Який сенс забирати звідти воду?
Це чудова вода.
А Бермуди наші?
Ні, вони належать Британії.
Щасливі нацики.
Що думаєш про розтин прибульця?
-Він реальний. -Я теж так гадаю.
Лікар зараз до вас підійде.
«Ускладнює»?
Елейн, вам не треба це читати.
Розкажіть про свій сип.
Ну, він…
Знаєте, я помітила, хтось написав в картці,
що я ускладнювала у січні 92 року.
Я чудово пам'ятаю той день.
Просто медсестра попросила мене вдягти сорочку,
але в мене на плечі була родимка,
і я для цього вдягла топик,
щоб не вдягати тут сорочку.
А вони наробили галасу, записали…
Це було давно.
Давайте, я просто витру запис.
Отже… Що з сипом?
Але це була ручка.
Ви зробили вигляд, що витерли.
Гаразд. Нічого серйозного.
Переживете.
Що ви пишете?
Лікарю?
-Ось. -Дякую.
Сподіваюся, ви вивели ту пляму від гірчиці з сорочки.
Що з твоїм стерео?
Не знаю. А що з твоїм?
Я обміняв його з Ломесом на стейки.
-Гей. -Гей.
-Це мотлох. -Ні, воно працює.
-Мотлох. -Дивись, я покажу.
Треба лише пошарудіти викруткою.
-Посмішку. -Що ти робиш?
Є одна дівчина, Шейла.
Вона працює у крамничці фото за годину.
В неї неймовірна посмішка. Ніби в неї забагато зубів.
Забагато. Обожнюю таких.
Я прийшов забрати фотографії, а вона мені каже:
«Сподіваюся, ви вивели ту пляму від гірчиці з сорочки».
-Яку ще пляму? -Ти не зрозумів?
Вона передивлялася мої фото.
Навіщо ти зробив фото плями?
-Це тут ні до чого. -Ага. Отже, вона подивилася.
Ага.
Його треба ремонтувати.
Вже намагалися. Він так сам вибрикується.
-Чом не повернеш гроші за нього? -Не можу.
-Гарантія давно скінчилася. -А хочеш повернути?
-Як ти… -Хочеш?
-Так, можна. -Ага.
Ти не повіриш,
що сьогодні сталося у лікаря в кабінеті.
Знов сорочка?
Ні. Я подивилася в картку, там написано, що я ускладнюю.
-Чому вони це написали? -Бо познайомилися з тобою ближче.
А потім лікар написав ще щось і навіть не оглянув мій сип.
Знайди того, хто не знає, що ти ускладнюєш.
Припини, я не ускладнюю, зі мною легко.
Чому? Бо вдягаєшся звичайно та спиш з багатьма хлопцями?
-Послухай сюди, гів… -Посмішку.
Елейн, ти не зобов'язана була вдягати сорочку.
Нічого. Обожнюю ці сорочки. В мене, до речі, є така вдома.
Ідеально підходить, коли треба щось накинути.
-Вітаю. -Дякую.
Гаразд.
Перш ніж почати, прочитаю вашу історію.
Де ви взяли мою картку?
В останнього лікаря. Це стандартна процедура.
Я сама можу розповісти історію хвороби.
Гаразд. Подивимося.
Нічого серйозного. Переживете.
Будь ласка. Все дуже чешеться.
О ні.
-Сайнфелд? -Так.
В мене для вас пакунок. Підпишіть.
-Від кого? -Адреси відправника немає.
-Що, як я не візьму? -Ви відмовляєтеся від доставки?
-Може. -Навіщо?
-Я так ще не робив. -Навіщо починати?
А чом би й ні?
Гаразд.
Навіщо ти відмовився? Всі люблять посилки.
Не знаю, вона дивна. Дивний надпис. Не знаю від кого.
Що? Гадаєш, це бомба?
Не виключаю.
Непогане в тебе его.
-Мене не хочуть підірвати? -Кому тебе підривати?
Авіакомпанії за дурні жарти про арахіс?
Ніби тебе можуть підірвати, га?
Є кілька людей, які б з радістю.
Більше, ніж кілька.
Диви. Щойно забрав в Шейли.
Їй вони мали сподобатися.
-В тебе немає «Мерседеса». -Знаю.
Я просто зробив вигляд, що він мій.
-Власник, здається, не в захваті. -Він був не проти.
Диви.
-Це Берт Рейнольдс? -Музей воскових фігур.
-Що це? -Багато шкіри.
Мабуть, це Шейла з фотокрамниці.
-Тут не видно обличчя. -Мабуть, підклала мені.
-Шейла з фотокрамниці. -Вітаю, Шейла.
Гаразд, побачимося пізніше.
-Куди ти? -Запросити її на побачення.
-Ні. Ти не зрозумів гри. -Якої гри?
Вона пішла на таке заради тебе,
а твоя відповідь: «Мені сподобалося твоє фото.
Може, сходиш зі мною на побачення?»
-Це погано? -Це нетлінне мистецтво зваблювання.
Треба танцювати в ритм.
Вона показує тобі своє фото, ти покажи своє.
Ну, не знаю.
Як знаєш, я сам давно бавлюся фотографуванням.
Мені подобається ця ідея.
Гей, Денні.
-Вітаю. Як справи? -Гей, Лео.
Що з твоїм племінником? Він не прийняв посилку.
Та це він так жартує. Вона йому потрібна.
Давай, я розпишуся.
А потім він пише щось у мою картку.
Просто викради її та зміни, що не подобається.
Не можна вносити зміни до своєї картки.
Я на роботі постійно таке роблю.
-Справді? -Я працюю на одній роботі вже два роки.
Це не просто щастя.
Елейн, ти колись надсилала відверте фото себе комусь?
Так. Одне, всім, кого знала.
Забув різдвяну листівку?
Точно.
Сосок.
До речі, як тобі роботи Креймера?
Мені здалися доволі професіональними.
-Приємний досвід? -Так.
Мені так сподобалося фото, що просто вирізала сосок.
Використала її для фото на пропуск у спортзал.
-Чудово. -Так, доволі чудове фото.
Мені терміново потрібен д-р Берг.
-Сип поширюється. -Він не може. Він зайнятий.
Майте хоч крихту жалю.
Тоді сподіваюся, що він заразний.
Давай, рухайся.
Вітаю, д-ре Берг.
-Я не знала… -Картку, міс Бенес.
Будь ласка, не треба більше.
-Гей. -Де Креймер?
-Пішов за соусом для стейку. А що? -Особиста справа.
-Алло? -Джеррі, це твій дядько Лео. Вітаю!
Вітаю, Лео. Не треба так кричати.
В мене твій пакунок.
-Як ви дістали мій пакунок? -В Лео твій пакунок?
-Що мені з ним зробити? -Не знаю я.
Скажи, хай відкриє.
Я не поставлю під загрозу свого дядька.
Джеррі, твій кузен Джеффрі
з відділу парків має роль в опері «Мікадо».
Пішли разом подивимося, га?
-Відкрийте пакунок, Лео. -Гаразд.
Відкриваю.
Відкриває.
Отже, це була не бомба?
Ні. Не бомба.
-А що? -Дурний Лео.
Він чистив духовку та кинув там каністру.
Не вимкнув її з розетки, і через час вона вибухнула.
-Але ж він живий? -Так.
Але вибух спалив його брови, вуса, все.
Зараз він гладкий наче тюлень.
Так, я досі на лінії.
Це моє стерео?
Гей, воно прийшло.
Гей, що сталося? Воно розбите вщент.
Так. Здається, його зламали під час доставки.
А я застрахував його на 400 доларів.
Ти ж мав його здати та повернути гроші.
Його не здати, гарантія вже закінчилась.
Ми змусимо пошту платити за моє стерео?
-Для них це списання. -Як це списання?
Вони просто спишуть і все.
Та що вони спишуть?
Джеррі, всі ці великі компанії завжди все списують.
Ти навіть не знаєш, що таке списання.
-А ти? -Ні.
А вони знають.
І це вони його списуватимуть.
Хотів би я повернути ці 20 секунд свого життя назад.
Що? В нього немає часу для запису протягом цілого місяця?
Ну ж бо. Я тут помираю.
Алло?
Нічого?
Джеррі, це був д-р Зиммерман. Це кінець алфавіту.
Немає ніяких Зорнів чи Зутроффів?
Вони у відпустках. Здається, кожен лікар міста знає, хто я така.
Гей, а д-р Резник? Дядько Лео піде до нього завтра.
Д-ра Резника немає у списку.
Він не настільки гарний.
Елейн сказала, ти майстер.
Так, проект Елейн був цікавим. Мені сподобалося з нею працювати.
-В тебе немає своєї камери? -Ні.
Ти диви.
Отже. Добре.
Добре.
Все дуже добре.
Мені подобається твій наряд.
-Я почуваюся товстим. -Ні-ні. Ти міцний.
Камера любить міцних.
Слухай, ми не робитимемо нічого, що незручно для тебе.
Головне зробити зі смаком.
Просто розслабся та повеселися. Бо ти ж веселий.
Гаразд. Давай.
Так.
Давай, відчуй ритм.
Відчуй ритм. Так.
В тебе сильні грудні м'язи, але під майкою їх не видно.
-Мені її зняти? -Не знаю. Тобі вирішувати.
-А без неї буде краще? -Може. Але це як ти хочеш.
-Гаразд, давай. -Так.
Ось так, Джордже. Давай. Покажи мені.
Працюй. Показуй, так.
Покажи себе. Будь мужиком.
Коханець. Ти - коханець.
Ага. Хіба це не тріумф?
Алло?
Це Елейн Бенес?
Так. Хто це?
Ми з Американської Медичної Асоціації, АМА.
Можете підказати, чи так пишеться ваше прізвище?
Б-Е-Н-Е-С? Так?
Так, а в чому справа?
Бувайте.
Алло?
-Алло? -Що?
Покладіть слухавку. В нас є інші дзвінки.
Пробачте.
Елейн. Привіт, що ти тут робиш?
-Лео, лікар тут вже був чи ні? -Ні. Я спитаю його про мої брови.
Слухайте, Лео. Ви безволосий та переляканий.
Коли лікар прийде, дозвольте, я за вас розмовлятиму.
Лео, як я розумію, у вас стався нещасний випадок.
Вогняна куля.
Не треба було його лишати самого.
-А ви хто? -Його сиділка. Палома.
Ти не моя сиділка.
В нього бувають гарні та погані дні.
А в чому проблема?
-Чи мої брови відростуть? -І в нього є висип.
-Справді? -Так.
Так, зараз ходить один висип містом.
Пробачте мене, Паломо, я зараз.
Піду принесу мазь.
Мені це не подобається. Дуже легко.
-Елейн… -Тихо. Він щось запідозрив.
Елейн, а мої брови?
Зараз.
Мені це не подобається, Креймере.
Скільки ще?
Тут помітка, що з вашим запитом щось не так.
Тепер ви під розслідуванням.
-Розслідуванням? -Гей, Джеррі.
Гей, Ньюмане.
Креймер, можеш бігти собі.
Джеррі затримається.
Його підозрюють у махінаціях з поштою.
Махінація з поштою?
В тебе великі проблеми, друже.
Ось ваша мазь. Де ваша…
-Де ваша сиділка? -Пішла.
Не треба злитися.
-Заспокойтеся. -Я спокійний.
Мені все одно на вашу поведінку.
-Поведінку? -Зараз ви все ускладнюєте.
Що ви пишете?
Отже, мені дуже сподобалися фото, які я вчора забрав.
Я дуже рада, Джордже.
Гадаю, тут є ті, які тобі можуть сподобатися.
-Чудово. -Через годину?
Роне, я на обід. Роздрукуєш?
Авжеж.
До речі, пам'ятаєш модель, яка завжди приходить?
В неї не вистачає однієї фото у білизні.
-Не бачив? -Ні.
Гаразд.
Дозволь тебе спитати.
Не дивно, що твій друг вирішив придбати
поштову страховку для твого стерео?
Пакунки дуже рідко пошкоджуються під час доставки.
-Як рідко? -Часто.
Ми закінчили, Ньюмане?
Тобі не стає жарко від цих ламп, Сайнфелд?
Дуже жарко.
Та ні, мені доволі зручно.
-Можна сьорбнути? -Ні.
Не гратимеш за правилами, га?
Гаразд, зізнайся.
Стерео вже було зламане.
Ти нічого не доведеш.
Це твій підпис чи ні?
Ні, до речі, не мій.
«Дядько Лео»?
Справу закрито за нестачею доказів.
Джеррі!
Зайди, забери картку та вийди. Зрозумів?
Гаразд. Можна твій шарф?
-Що? Його? -Так. Він гарний.
-Ось. -Гаразд.
-Я миттю. -Давай.
Беннетт, так?
Бенес, йолопе.
Моє прізвище Бенес.
Так.
Джеррі.
Джеррі?
Джеррі.
Мені подобається ваш стиль.
-Чи можу вам допомогти? -Так.
Я д-р Ван Ностранд з клініки.
Мені потрібна картка Елейн Бенес.
Вона моя пацієнтка та…
Не думаю, що вона виживе. Все дуже погано.
Дуже погано.
Гаразд. З якої ви клініки кажете?
Саме так.
-Що? -З «Гоффермандорф Нео Клінік».
-В Бельгії. -Невже?
В Нідерландах?
-Де моя картка? Ти дістав? -Ні.
-Що сталося? -Не знаю. Тепер в них картка на мене.
Не уявляю, куди вони ділися.
Не можете знайти? Чудово.
Танок продовжується.
Якщо ми їх знайдемо, я передзвоню.
Чудово. Може, сходимо кудись?
Гаразд.
Вітаю.
Привіт.
-Малий нарешті мене запросив. -Справді?
Гей, я ніде не можу знайти його фото.
Знаєш? Якийсь хлопець з пошти їх конфіскував.
Він лишив візитку.
«Ньюман»?
НЬЮМАН
ПОШТА США
Не знаю, навіщо Ньюман хотів мене бачити.
Джентльмени.
Я радий бачити вас обох тут.
Є певне непорозуміння, яке я би хотів прояснити.
-Я чистий, Ньюмане, і ти це знаєш. -Чистий? Ледве.
Ця людина не схожа
на задоволену своєю стереосистемою, чи не так?
-Де ти це взяв? -Це моє.
Виглядає, ніби ти намагаєшся відкрити її, як мушлю.
Ну, не знаю. Я можу пояснити.
Ага. Це зветься махінації з поштою.
Як я чекав на цю мить, Сайнфелд.
На день, коли я отримаю докази
паскудних махінацій у твоєму лігві,
викрию тебе та покажу правосуддю, який ти насправді монстр.
-Монстр… -Ньюмане.
Буде невеликий штраф.
Гаразд.
-Можна іти? -Не так швидко, гарнюній.
Це ще не все.
Боже.
Це фото показує твою причетність до якоїсь…
збоченої системи поштового збуту порнографії.
А це було знайдено у тому ж самому пакунку.
Боже!
В нас є кілька питань, і тобі доведеться на них відповісти.
В мене самого є кілька питань.
Гей. Один з ваших поштарів…
Боже. Джордже.
Шейло, це не те, чим здається.
Я довірився не тій людині.
Він сказав, буде зі смаком.
Нетлінне мистецтво зваблення.
Шейло!
Боже.
Не так вже й довго їхали.
Від бездоріжжя в мене болить спина.
Припиніть вже скиглити.
Посміхайтесь. Ми гарні пацієнти.
Міс Бенес, пройдете до кабінету?
-Залюбки. -Хвилинку.
-Гаразд. -Алло.
Так.
Вони, до речі, тут.
Зрозуміло.
Переклад субтитрів: Fatun Volodymyr