‫לא כדאי לך ללכת שם.‬ ‫-למה לא?‬
‫כי זה החלק הכי מסוכן של המדרכה.‬
‫מונית עולה על המדרכה...‬
‫ואתה כבר לא תאכל יותר סנדוויץ' עם ביצה.‬
‫ושם? מזגנים נופלים כל הזמן.‬
‫אני מעדיף לחטוף מכה ממזגן 40 ק"ג,‬ ‫ולא ממונית 2 טונות.‬
‫לא, המונית פוגעת כאן.‬
‫ירכיים מפלסטיק, רגליים תותבות,‬ ‫קוף שיענה לטלפון,‬
‫ואני שוב בעניינים.‬
‫אני מעדיף לחטוף בראש, כמו שחטפתי ב-79'.‬
‫גרת אז בווילג', נכון?‬
‫אני לא ממש זוכר.‬
‫- מסעדה -‬
‫ירוק פסולת-רעילה.‬
‫זה ממש מגעיל.‬
‫אתה יודע, דחייה הפכה לצורת משיכה מקובלת.‬
‫אם ככה, את ממש מטריפה אותי.‬
‫זה לקראת מסיבה גדולה‬ ‫שאני עורכת אצל פיטרמן.‬
‫לכבוד מה המסיבה?‬
‫אני מעבידה את האנשים שלי קשה,‬ ‫ואז אני גומלת להם.‬
‫כמו עם כלבים.‬ ‫-כן, בדיוק.‬
‫מסיבה?‬
‫כן.‬ ‫-אוכל?‬
‫בר?‬ ‫-כן.‬
‫ג'ורג'?‬
‫בכל מקרה הוא יבוא.‬
‫ג'ורג', אני פשוט לא רוצה שתפריע.‬
‫איך אני יכול להפריע?‬
‫זה לא מה שג'ק רובי אמר?‬
‫הם נהדרים. ממש נהדרים.‬
‫אני אשמח לתפוס אותך בתחילת הסיבוב הבא שלך.‬
‫מאיפה את יוצאת?‬
‫היא התעלמה מהאזור הזה כל הערב.‬
‫קסדייה?‬ ‫-לא, תודה.‬
‫היי, אני ג'ורג'.‬ ‫-אנה.‬
‫אני לא זוכרת שראיתי אותך במשרד.‬
‫אתה עובד בחדר הדואר?‬
‫לא ממש. אני... אני חבר של איליין בניס.‬
‫אה... נחמד. תסלח לי.‬
‫אז...‬
‫מה דעתך להרים כוסית?‬ ‫-אה, בטח.‬
‫חבר'ה, אני רוצה להרים כוסית.‬
‫לחיי כל מבקשי שלומנו,‬
‫וכל השאר, שיקפצו לנו.‬
‫טוב, מי בא לרקוד?‬
‫קדימה, מי בא לרקוד?‬
‫רוצים שאני אתחיל? אני אתחיל, בסדר.‬
‫קדימה, חבר'ה, למה אתם מחכים?‬
‫אלוהים אדירים שבשמים.‬
‫היי, השגת את הכרטיסים?‬
‫מי רוצה שני כרטיסים?‬ ‫-תראה לי.‬
‫בכורה מיוחדת של "מכת מוות".‬ ‫-מכת מוות!‬
‫כשמישהו מנסה לפוצץ אותך, לא בגלל מי שאתה,‬
‫אלא מסיבות שונות לחלוטין...‬
‫כן? עלה.‬
‫ג'רי, נראה לך שתוכל להשיג‬ ‫כרטיס לחבר שלי, ברודי?‬
‫אתה יודע כמה התאמצתי כדי להשיג אותם?‬
‫אבל הוא חובב גדול של הז'אנר.‬
‫אני אראה את זה כטובה אישית.‬
‫כן, אני באמת חייב לך.‬
‫אתה רוצה שאני אישאר פה עד שג'ורג' יגיע?‬
‫לא, אני בסדר.‬ ‫-אין בעיה, באמת.‬
‫אני בסדר.‬
‫הוא פה בפנים.‬ ‫-כן, טוב.‬
‫היי, איך היתה המסיבה?‬
‫האוכל היה טעים.‬
‫אז לא פספסתי כלום?‬
‫האמת היא שדווקא פספסת רגע משעשע.‬
‫ראית פעם את איליין רוקדת?‬
‫איליין רקדה?‬
‫זה היה יותר דומה‬ ‫לעוויתות הקאה בקצב המוזיקה.‬
‫עם הבעיטות הקטנות האלה, והאגודלים?‬
‫רגע, אתה יודע על זה?‬ ‫-כבר זמן מה.‬
‫זה היה לפני כחמש שנים.‬
‫לא ידעתי מה להגיד לה על זה.‬
‫קיוויתי שהבעיה הזו פשוט תיעלם.‬
‫לפעמים אי אפשר לעזור לאנשים,‬ ‫עד שהם מגיעים לשפל המדרגה.‬
‫ואז אתה כבר מאבד עניין.‬
‫בוא איתי לסיבוב אחר כך. לקחתי את‬ ‫המכונית של אבא שלי. ג'י-טי-או 68'.‬
‫מה פתאום הוא קנה אותה?‬
‫בתקופה שבה ההורים שלי‬ ‫היו פרודים, הוא קצת יצא מדעתו.‬
‫השינוי לא מאוד משמעותי.‬
‫ברודי הגיע.‬ ‫-עוד אין לי כרטיס נוסף.‬
‫כדאי שתתחיל לעשות טלפונים.‬
‫אני אומרת לך, ג'רי, אני קולטת משהו.‬
‫אם לא הייתי יודעת אחרת, הייתי אומרת‬ ‫שהצוות איבד את כל הכבוד שלו כלפיי.‬
‫זה הרי לא ייתכן.‬
‫ג'רי, אני ממש מרגישה את זה באוויר.‬
‫יכול להיות שזה קשור למסיבה?‬
‫לא, ג'ורג' היה שם, והוא אמר שהיה מצוין.‬
‫זה ג'ורג'. אני בטוחה שזה קשור אליו איכשהו.‬
‫מה את מדברת?‬ ‫-הוא כמו וירוס.‬
‫הוא מתחבר לחברה בריאה,‬
‫ולפני שאתה יודע מה קורה,‬ ‫כל העובדים נדבקים.‬
‫אלה ממש שטויות.‬
‫טוב, ג'רי, אם זה לא העניין,‬ ‫אז תגיד לי אתה, מה קרה?‬
‫יש לי שיחה ממתינה, אני חייב לסגור. ביי.‬
‫יש לך שנייה לעבור על משהו?‬
‫כן, בטח.‬
‫אז נהנית במסיבה אתמול?‬
‫היה ממש מגניב (גם: בעיטה).‬
‫יצא לך לדבר עם החבר שלי, ג'ורג'?‬
‫האמת שכן.‬
‫תשמעי, כדאי לך מאוד לשמור מרחק ממנו.‬
‫למה? הוא נראה לי לא מזיק.‬
‫לא נכון, הוא מאוד מזיק.‬
‫באמת?‬ ‫-תאמיני לי.‬
‫הוא תפוח רקוב, מהתפוחים הכי רקובים שראיתי.‬
‫ואתם חברים?‬
‫כן, אנחנו חברים טובים.‬
‫- מסעדה -‬
‫אז אנה הזאת התקשרה אליי, בלי קשר לכלום.‬
‫באמת? חשבתי שהיא נפנפה אותך.‬ ‫-ובלי שום סיבה.‬
‫אולי איליין אמרה עליך מילה טובה.‬ ‫-לא, זה העניין.‬
‫אנה אמרה לי שאיליין אמרה שאני‬ ‫מהתפוחים הרקובים ביותר שיש.‬
‫מעניין. היא לא רוצה אותך,‬
‫ואז מגיעה אזהרה חמורה,‬
‫ופתאום, שיחת טלפון.‬
‫נראה שאיליין הפכה אותך לילד הרע.‬
‫ואנה אוהבת ילדים רעים.‬
‫אני הילד הרע.‬
‫אף פעם לא הייתי הילד הרע.‬
‫היית עובד רע, בן רע, חבר רע.‬
‫כן, כן, כן.‬
‫ארוס רע, אורח רע, סיכון-אשראי רע.‬
‫כן, הבנתי את הנקודה.‬
‫דייט רע, יריב רע, אזרח רע.‬
‫אתה רע בטיפים.‬
‫- מכת מוות -‬
‫חצי מעולם השואו ביזנס כאן.‬
‫הנה ברודי. ברודי, אנחנו כאן.‬
‫היי, קריימר.‬ ‫-כן.‬
‫ואתה בטח ג'רי. תודה על הכרטיס.‬
‫חתיכת שקית אוכל יש לך שם.‬
‫זה בשביל כולנו. יש לך בעיה עם זה?‬
‫ברודי, בחייך, הוא סתם מתלוצץ.‬
‫הוא בדחן. תגיד לו, ג'רי.‬
‫אני בדחן.‬
‫טוב, הנה זה בא.‬
‫"מכת מוות."‬
‫היי.‬
‫מה הוא עושה, לעזאזל?‬
‫תירגע, הוא תמיד עושה את זה.‬
‫מה הוא תמיד עושה?‬
‫הוא מכין עותק של הסרט, למכירה ברחובות.‬
‫אפשר לדבר איתך בחוץ לרגע?‬
‫לא, אני רוצה לראות את הסרט...‬ ‫-החוצה!‬
‫קדימה.‬
‫היי, ראית את אנה?‬ ‫-היא יצאה לפגוש את ג'ורג'.‬
‫לפגוש את ג'ורג'?‬
‫ידעתי. לאן הם הלכו?‬ ‫-לפארק. למה?‬
‫אתה לא מבין? ג'ורג' נכנס לזרם הדם שלנו.‬
‫גם אתה תתרחק ממנו.‬
‫מה זאת אומרת, הוא מעתיק את הסרט?‬
‫זה עסק חוקי לחלוטין.‬
‫זה לא חוקי.‬ ‫-אבל זה עסק.‬
‫מאיפה אתה מכיר אותו בכלל?‬ ‫-הוא חבר של חבר.‬
‫זוכר את קורקי רמירז ברחוב 94?‬ ‫יום אחד שיחקתי איתו פצ'ינקו...‬
‫קריימר.‬
‫אנחנו מפספסים את מכת המוות!‬
‫אני לא מאמין.‬
‫אתה יודע, אני לא אמורה לדבר איתך.‬
‫אף אחד לא כיוון לך אקדח לראש.‬
‫אני... מפחיד אותך?‬
‫לא.‬
‫קצת.‬
‫אוטו יפה.‬
‫כן.‬
‫בובה של מכונית.‬
‫הכרית האורתופדית הזו שלך?‬
‫אולי.‬
‫היא שלך, או לא?‬
‫אז לא.‬
‫תתרחק ממנה.‬ ‫-לא עשיתי כלום.‬
‫תיכנסי למכונית.‬ ‫-אבל...‬
‫שמעת אותי, גברתי הצעירה. תיכנסי למכונית.‬
‫ואתה. אתה אמור לדעת.‬
‫אני לא רוצה שתדביק את הצוות שלי.‬
‫תרגיעי.‬
‫קדימה, מכת-מוות!‬
‫ובכן, מכת-מוות, אנחנו שוב נפגשים.‬
‫אתה בסדר?‬
‫יש לי כאב בטן.‬
‫לא פלא, אכלת את כל השקית של הממתקים.‬
‫הנה זה שוב בא...‬
‫אתה חייב להסיע אותי הביתה.‬ ‫-מה הולך פה?‬
‫ג'רי, תסיים לצלם את הסרט בשבילי.‬
‫אתה מטורף? אני לא מוכן להחזיק את הדבר הזה.‬
‫ג'רי, כואב לו.‬
‫אם הוא לא היה מלקק את האצבעות,‬ ‫גם אנחנו היינו אוכלים קצת. מגיע לו.‬
‫מה אתה, איזה קשוח?‬
‫טוב, בואו נירגע כולנו...‬
‫ג'רי, קח את המצלמה.‬ ‫-טוב, אני לוקח את המצלמה.‬
‫טוב, קדימה. תודה, אחי.‬
‫אוי, לא...‬
‫היי.‬
‫איך היה סוף הסרט?‬
‫"איך היה סוף הסרט"?‬ ‫-מי קיבל את מכת המוות הסופית?‬
‫כי לדעתי הגיע לבחור הזה מהוואי.‬
‫ביקשת ממני להשיג כרטיס לחבר שלך,‬
‫ואז הוא מכריח אותי להעתיק סרט,‬ ‫באיומי אקדח?‬
‫הוא טיפוס מיוחד, מה?‬
‫הוא הגיע לפה בשלוש בבוקר לקחת את הקלטת.‬
‫מתתי מפחד.‬
‫אני אענה.‬
‫כן?‬ ‫-זה ברודי.‬
‫כן, תעלה. זה ברודי, הוא עולה.‬
‫מה, השתגעת? אני לא רוצה לראות אותו שוב.‬
‫ג'רי, עשית לו טובה.‬
‫הוא בטח עולה להודות לך.‬
‫ואם לא עשיתי את זה כמו שצריך?‬
‫זו הפעם הראשונה שלך, הוא יבין.‬
‫אנשים עם אקדחים לא מבינים דברים.‬
‫לכן יש להם אקדחים, בגלל כל האי הבנות.‬
‫היי, ברודי.‬ ‫-היי.‬
‫ג'רי, אני צריך לדבר איתך על הקלטת.‬
‫כן.‬ ‫-בחיים לא ראיתי צילום נפלא כזה.‬
‫מה?‬ ‫-אתה גאון.‬
‫הזום-אין, הקומפוזיציה... הייתי ממש מהופנט.‬
‫טוב...‬
‫עשיתי מה שיכולתי.‬
‫יש לי עוד פרויקט בשבילך. הנה, קח.‬
‫זה סרט שנקרא "בכי ועוד בכי".‬
‫תכננתי לתת את זה לאחד מהבחורים שלי,‬ ‫אבל זה סרט אמנותי כזה,‬
‫ואם להודות על האמת,‬ ‫אין להם את הרגישות המתאימה.‬
‫אפשר להשתמש בטלפון שלך?‬ ‫-כן, בטח. הוא מתחת לספה.‬
‫תראה מה זה, השגת עוד עבודה, מה?‬
‫אני לא רוצה עוד עבודה.‬
‫אני לא עושה את זה.‬
‫יש לך כישרון מיוחד.‬ ‫ג'רי, זה לא המופע הקומי החמוד שלך.‬
‫מדובר פה בסרטי קולנוע.‬
‫מדובר פה בפשע פדרלי.‬
‫אני מצפה לקבל את הקלטת עד מחר בשלוש.‬
‫אפשר לשאול את זה, בבקשה?‬ ‫-כן, בטח.‬
‫אתה צריך כפפת בייסבול?‬ ‫-לא.‬
‫"פילסתי דרכי בין קני הסוף, ושם,‬
‫הרקדניות הילידות הסתחררו לפניי,‬
‫זרועותיהן מתנפנפות, ידיהן מכות,‬
‫רגליהן בועטות בקרקע המאובקת."‬
‫מה? מה כל כך מצחיק?‬
‫סליחה, התעכבתי בדרך.‬
‫באצטדיון של הינקיס?‬
‫זה? הוא שלי.‬
‫אה, באמת? כי הוא נראה קצת גדול עלייך.‬
‫הוא נראה כמו בגד שגבר נמוך, גוץ,‬
‫טיפש וקירח...‬
‫עשוי ללבוש.‬
‫הוא לא גוץ.‬
‫מי עשה את זה? מי עשה את זה?‬
‫- בכי ועוד בכי -‬
‫הצרפתי נפל מהאופניים...‬
‫זה מעולה.‬
‫לא, לא, לא...‬
‫לא, לא, לא.‬
‫מה עלה לך בראש כשצילמת?‬
‫מה? זה בסדר גמור.‬ ‫-אתה בכלל מבין על מה הסצנה?‬
‫כן, היא על בחור שקונה כיכר לחם.‬
‫לא. הלחם הוא הנשמה שלו.‬
‫הוא מנסה להחזיר לעצמו כיכר מנשמתו.‬
‫מה... איפה?‬
‫אתה לא יכול לתת את הקלטת לברודי,‬ ‫ולהגיד שאני צילמתי.‬
‫הוא לא ישים לב להבדל.‬ ‫-לא אכפת לי מברודי.‬
‫היום הייתי ברחוב 96.‬
‫היה שם ילד קטן, לא יותר מבן 10.‬
‫הוא שאל מוכר ברחוב‬ ‫אם יש לו עוד עותקים פיראטיים‬
‫שנראים טוב כמו "מכת מוות".‬
‫לו אני דואג,‬
‫לילד הקטן הזקוק לעותקים פיראטיים,‬
‫כיוון שהוריו או האפוטרופוסים שלו‬
‫לא מרשים לו לראות את האלימות‬ ‫והתכנים המיניים הבוטים,‬
‫שאתה ואני מקבלים כמובן מאליו.‬
‫אז תצלם את הסרט?‬
‫אוף! התיישבתי על מסטיק.‬
‫אין לי ברירה.‬
‫אבל אני צריך‬ ‫לארגן סטוריבורד לכל העניין הזה.‬
‫איפה הטושים שלי?‬ ‫-הנה.‬
‫טוב, איבדתי את כל השליטה בצוות שלי.‬
‫למה הרשיתי לג'ורג' ללכת למסיבה?‬
‫היה כל כך כיף...‬
‫שתינו יין, אכלנו, רקדנו...‬
‫תפסיקי.‬
‫מה?‬ ‫-ה... דבר הזה.‬
‫זה ריקוד.‬ ‫-לא, זה לא ריקוד, מותק.‬
‫אני רוקדת בסדר גמור.‬
‫את מזעזעת.‬
‫הוא לא יודע על מה הוא מדבר.‬
‫ג'ר?‬
‫ג'רי?‬
‫אני רקדנית טובה, נכון?‬
‫שכחתי להציע את המיטה.‬
‫ג'רי, אני מזעזעת?‬
‫טוב, את הרבה יותר ממזעזעת!‬
‫אבל אני כל כך נהנית לרקוד.‬
‫וגם זה לא עוזר.‬
‫לכן יש לך בעיות עם הצוות, לא בגלל ג'ורג'.‬
‫זה עד כדי כך גרוע?‬
‫ראית פעם את עצמך?‬
‫תעשי לי טובה, לא בבית שלי.‬
‫אני צריך לקחת את זה לכביסה, אני כבר חוזר.‬
‫ג'ורג' קוסטנזה עדיין מחכה על הקו.‬
‫ג'ורג', היי.‬
‫אנה נמצאת פה. רציתי להגיד משהו לשניכם.‬
‫יו, אנה.‬
‫היי, ג'ורג'. מה אתה עושה?‬
‫לא כדאי לך לדעת.‬
‫טוב, תשמעו, מאוד לא נעים לי‬
‫שניסיתי להפריד ביניכם, ואני רוצה להתנצל.‬
‫מה... על מה את מדברת?‬
‫ג'ורג', רק רציתי שתשמע אותי אומרת לאנה‬
‫שאתה אדם טוב והגון.‬
‫תרימי את השפופרת, איליין, תרימי.‬
‫לא הייתי צריכה ליצור את הרושם...‬
‫תרימי!‬ ‫-...שאתה תפוח רקוב.‬
‫כלומר, אתה תפוח טעים.‬
‫תורידי אותי מהרמקול!‬
‫מה?‬ ‫-את הורסת הכל!‬
‫מה? אני מנסה לעזור. למה אתה כזה קשה?‬
‫כן, כן, בדיוק, תמשיכי ככה. קשה.‬ ‫אני תפוח קשה.‬
‫ג'ורג', אין לי זמן לזה.‬
‫אנה, את רוצה לדבר עם ג'ורג'?‬
‫לא נראה לי.‬ ‫-לא, היא לא רוצה.‬
‫טוב, ג'ורג', להתראות אחר כך.‬ ‫-אני איש רע!‬
‫אז איפה הקלטת?‬
‫לא, הפעם לא צילמתי, אני רק בודק את האתר.‬
‫אני צריך את הקלטת.‬ ‫-אתה תקבל את הקלטת,‬
‫אבל זה מה שאני צריך: שלוש מצלמות,‬
‫שתיים למטה, אחת ביציע, ואני רוצה אוזניות‬
‫לכל הצלמים, שאני אוכל לדבר איתם.‬
‫יצאת מדעתך?‬
‫קריימר, אתה יודע...‬ ‫-אני יודע, ג'רי. זה בסדר.‬
‫תשמע, ברודי, ג'רי רוצה לצלם את הסרט.‬
‫הוא מת לעשות את זה, אבל אם‬ ‫הוא לא מרוצה, זה פוגע בעבודה שלו,‬
‫ואז כולם סובלים.‬
‫תצלם את הסרט המחורבן,‬ ‫שאני אוכל למכור אותו ברחוב.‬
‫זהו זה, אני לא יכול לעבוד ככה.‬
‫ג'רי...‬ ‫-אני בחוץ.‬
‫ג'רי!‬
‫אני רוצה את הקלטת.‬ ‫-כן, אני יודע.‬
‫טוב, חזרתי להיות הילד הטוב.‬
‫היית מאמין?‬
‫הם חושבים שכל אחד יכול‬ ‫לצלם את העותקים האלה.‬
‫אנה מכבדת אותי עכשיו.‬
‫הכל נגמר.‬
‫כל העסק הזה השתנה. כולם חושבים רק על כסף.‬
‫מה שעצוב זה שהילדים הם אלה שסובלים.‬
‫תשמע, אתה חייב לצלם את הסרט בשבילי.‬
‫ברודי הוא בחור הגיוני,‬ ‫אבל הוא מטורף לגמרי.‬
‫אני לא עושה את זה יותר.‬ ‫אני לא יודע מה עבר לי בראש.‬
‫זה לא חוקי, זה מסוכן.‬
‫אמרת שזה מסוכן?‬
‫אני מייצר עותקים פיראטיים.‬
‫מה זה?‬ ‫-אני מצלם עותקים פיראטיים של סרטים.‬
‫זו לא עבירה על החוק?‬
‫אני עלול לשבת על זה הרבה זמן,‬ ‫וגם לעשות שירות קהילתי.‬
‫הסיבים-נגד-עצירות האלה שלך?‬
‫זוזו לי מהדרך!‬
‫ג'רי, ג'ורג' נעצר.‬
‫מה?‬ ‫-הוא הלך לביקמן.‬
‫הוא ניסה לשחק אותה, אבל גמרו עליו.‬
‫אה, עכשיו אני מבין.‬
‫כן?‬ ‫-זה ברודי, אני עולה.‬
‫מה נעשה?‬
‫אני חייב לתת לו משהו.‬
‫איפה הקלטת שאני צילמתי?‬
‫נראה לי שזאת היא.‬
‫בוא נראה.‬
‫אלוהים אדירים שבשמים.‬
‫ג'רי, היא הקליטה על כל הסיום.‬
‫איפה הקלטת?‬ ‫-ובכן, היא...‬
‫זאת הקלטת?‬ ‫-כן, כן...‬
‫הנה היא, ברודי,‬
‫עותק אחד של "בכי ועוד בכי".‬
‫איך זה יצא?‬
‫נהדר.‬ ‫-נהדר, כן.‬
‫אבל כל העלילה קצת מתפרקת בסוף.‬
‫פתאום מופיעה איזו רקדנית,‬ ‫ונראה שהיא פצועה.‬
‫כן, זאת סצנה קשה.‬
‫כן, אז אתה בוכה, וכשאתה רואה את הריקוד,‬
‫אתה בוכה עוד.‬
‫הכל בסדר, ג'ורג'. תשלם קנס, וזהו זה.‬
‫למה השוטר היה חייב לצעוק עליי ככה?‬
‫אנה.‬ ‫-תודה שבאת לקחת אותי.‬
‫אני יכולה להסביר הכל.‬ ‫-טוב,‬
‫נדבר על זה מחר במשרד.‬
‫טוב, איפה הילד שלי?‬ ‫-אוי, אלוהים.‬
‫אני יושב לי בבית וקורא מגזין,‬ ‫וזה מה שאני שומע?‬
‫הבן שלי מפיץ עותקים לא חוקיים?‬
‫איי, אבא!‬
‫מי שכנע אותך לעשות את זה? היא?‬ ‫-טוב,‬
‫רגע אחד, נראה לי שלא הבנת נכון.‬
‫ג'ורג' שלי לא מספיק חכם‬ ‫כדי לתכנן מזימה כזו.‬
‫בזה אתה צודק.‬ ‫-מה זה אמור להביע, לעזאזל?‬
‫זה אמור להביע מה שאתה רוצה.‬
‫את אומרת שאת רוצה ללכת מכות?‬
‫אני יכולה להפיל אותך כמו שק אשפה.‬
‫את רוצה ללכת מכות?‬
‫אין בעיה!‬
‫אבל הוא זקן, איליין.‬
‫הוא כתב את הצ'ק, ואני פדיתי אותו.‬
‫הנה העותק של "מכת מוות" שצילמתי.‬
‫"בכי ועוד בכי". אני רוצה לראות.‬ ‫-לא נכון.‬
‫אתה צילמת את "מכת מוות"?‬ ‫-כן.‬
‫זה היה נפלא.‬ ‫-תודה.‬
‫היית גדול.‬ ‫-אני עדיין גדול.‬
‫עולם העותקים הפיראטיים הפך לקטן יותר.‬
‫אז איך במשרד? הכל כרגיל?‬ ‫-פחות או יותר.‬
‫אבל עדיין יש לי הרגשה מוזרה מדי פעם.‬
‫לא נראה לי שיש מה לדאוג.‬