А як тобі це? Припустимо, тебе викрали прибульці.
-Гаразд. -Забирають на корабель,
а потім везуть до своєї планети як експонат.
Ти краще був би в їхньому зоопарку чи цирку?
В зоопарку.
Там, здається, більше свободи.
У цирку ти зможеш кататися на потягу, побачити всю планету.
Я носитиму капелюхи, стрибатиму крізь вогонь.
Вони кластимуть свої голови до мене у пащу.
-Але ж це шоу-бізнес. -Ага.
В зоопарку вони можуть підселити до мене жінку, щоб розмножувати.
Що, як вона не зацікавиться?
Тоді це те ж саме, як і тут.
Тільки плюс катання на космічному кораблі.
Чому не дав сходити в туалет в магазині?
Тут найкращий туалет у мідтауні.
Йому видніше.
Там, ліворуч.
Вишуканий мармур, високі стелі, злив, як двигун винищувача.
Слухайте, краще не чекайте. Я вас наздожену.
-Точно? -Йому видніше.
БРЕНДТ-ЛІЛЕНД ІНВЕСТМЕНТС
Непогано.
Може, спробуєш свою історію про заручини?
-Не спрацює. -Певен?
Йому видніше.
РЕДЖІС
Слухай, Кевіне, ти мені подобаєшся…
але, мабуть, краще залишимося просто друзями.
-Друзями? -Так, просто…
Боже.
Цей сендвіч на смак, як стара губка.
Друзями. Так. Чом би й ні?
Я спробую.
Як ти з Джеррі.
ЧОЛОВІЧИЙ
Кляту заразу знов заїло.
Знаєш, чому?
На роликах з'являються вм'ятини.
Ліленд викликає всіх до конференц-зали.
-Ідемо. -Ага.
Гаразд.
РЕСТОРАН
Пам'ятаєш мою подругу Джилліан?
Вона ще пише для каталогу Л. Л. Бін.
Тобі варто їй подзвонити.
Не знаю, в тебе є…
-Непогано. Як вона… -Параметри з іншого боку.
Вражаюче. Серйозні стосунки, з 92 до 95.
-Має свою автівку. -Ага.
Улюблений президент - Джеймс Полк.
Дай гляну.
Як пройшло з Кевіном? Відіслала його дупу назад до Кентуккі?
Ти не повіриш. Я сказала, що хочу, щоб ми лишилися друзями.
А він не проти. Він хоче бути друзями.
-Навіщо комусь потрібен друг? -Не все так погано.
Він сказав, що сходить до музею мініатюр.
Ти цього точно ніколи не зробиш.
Там все таке маленьке.
Дурість.
Я маю розповісти свою історію заручин тій секретарці,
але скажу, що ця дівчина була моєю нареченою…
-Що? -Ти не розумієш?
Такі жінки, наче члени секретної комуни, які живуть у забороненому місті.
Такі, як я, не були там тисячі років.
Але з цим я ніби один з них.
Печать вже є на моїй руці, я можу заходити та виходити.
Круто ти все розгадав.
Я попередила королеву, що ти все ближче.
Отже, доведеться перенести все кляте заборонене місто.
-Я можу залишити? -Ні, вона мені потрібна.
Дякую.
Вітаю, я до м-ра Арта Ванделея.
Пробачте, сер, тут немає ніякого м-ра Ванделея.
Дозвольте мені…
Я перевірю, чи вірно назвав його ім'я.
Здається… Йой…
Яка красуня. Хто вона?
Якщо вам цікаво, вона була моєю нареченою. Сюзан.
Земля їй пухом.
Мені дуже шкода. Вона була дуже вродливою.
-Я Аманда. -Я Джордж.
-Гарна робота, Кей-Мен. -Як то кажуть:
«Ти продаєш не стейк, а його шипіння».
-Хто хоче випити? Я пригощаю. -Тоді я буду подвійну.
-Джеррі? -Джилліан.
-Гей. -Дуже рада зустрічі.
Навзаєм.
РЕСТОРАН
В неї чоловічі руки.
-Чоловічі руки? -Руки, як у мужика.
Вона як створіння з грецької міфології.
Частково жінка, частково жахливий звір.
Гадаєш, краще, якби в неї ніяких не було?
В неї були б гаки?
А гаки зробили б її привабливішою, Джеррі?
Крутою точно.
Слухай. Забереш мене завтра з Вайт-Плейнс.
Так.
В мене буде п'ять великих коробок ґудзиків.
Якщо будуть потрібні сильні руки, дзвони…
Джеррі.
-Креймер? -Гей, друже.
Зараз восьма ранку. Що відбувається?
Готую сніданок. Маю бути в «Брендт-Ліленд» о дев'ятій.
Навіщо?
Бо я там працюю, ось чому.
Скільки я спав? Який зараз рік?
Джеррі, я не знаю, чи ти помітив, але останній час я просто гаяв час.
Тепер, коли ти сказав…
Але тепер я зрозумів, чого не вистачало моєму життю.
Структури.
І у «Брендт-Ліленді» я це маю.
І мені подобаються мої колеги.
-Скільки тобі платять? -Мені не потрібна платня.
Я роблю це для себе.
Авжеж.
І чим ти там весь день займаєшся?
ДПС.
Дбаю про справи.
Мені вже час. Бувай.
Побачимося ввечері.
Не можна забувати валізу.
-Що в тебе там? -Крекери.
Фото спрацювало. Неймовірно!
Хоче, щоб я вдягнувся у стилі «розслаблений шик».
Це як?
-Не знаю, але в тебе такого немає. -Так. Бувай.
-Де ти був? -Що?
Забрати мене.
-Трясця. -Отже? І де ти був?
Тут, мабуть. Ще я виходив за газетою.
Мені довелося просити Кевіна кинути роботу та їхати за мною.
-Для цього друзі й потрібні. -Ага.
І він таки друг, Джеррі.
Надійний, чуттєвий, він наче твоя повна протилежність.
Він Бізарро Джеррі.
Бізарро Джеррі?
Так, як Бізарро Супермен.
Повна протилежність Супермена…
яка живе у зворотному Бізарро-Світі.
Верх - це низ, низ - це верх.
Він вітається, коли йде, прощається, коли заходить.
А він не має казати «вітай»?
Це як зворотній варіант «бувай».
Ні, просто «бувай».
-А він живе під водою? -Ні.
-Він чорношкірий? -Слухай, забудь про це.
Оце так.
Оце так день.
-Хочу випити! -Важкий день в офісі?
Люди йшли та йшли, ще й телефон не замовкав.
Давай поквапимось, якщо хочеш встигнути в кіно.
Без мене. Я не можу.
Старий Ліленд порве мене через ті звіти.
Якщо не здам завтра до дев'ятої, мені кінець.
Я пішов.
І, слухай, можеш тихіше?
Декому завтра іти на роботу. Дякую.
Фантастичне місце.
Я завжди гадав, що тут просто упаковують м'ясо.
Гей, Амандо.
Це мої подруги, Анабель, Джастіна та Ніккі.
-Ми раніше працювали моделями. -Моделями?
І як воно? Весело?
Йолоп.
Отже, Ніккі, як Париж цього разу?
Нудота.
Знаєш, кому подобався Париж? Моїй, мертвій нареченій, Сюзан.
До речі, здається, в мене з собою її фото.
Яка вона була вродлива.
Потанцюємо?
-Хочеш хліба, Джеррі? -Ні-ні, дякую, я не голодний.
Випий хоча б своє пиво.
Вона без різьби.
В тебе дещо на обличчі.
Я приберу.
Ні. Ти промазав. Вище.
Це вія. Загадай бажання.
-Не хочу. -Загадай.
Гаразд.
Не справдилося.
Омар - просто фантастика, хіба ні?
Музей мініатюр просто неймовірний.
-Так. І такий малий. -Ага.
Гей, Елейн, сідай.
Це мої друзі. Це Джин,
а його ми просто звемо Фельдманом.
Бізарро-Світ.
Джеррі, це було неймовірно.
Моделей було стільки, скільки бачили мої очі.
-Нереально. -Ага. Легенди виявилися правдою.
Коли знову з нею зустрінешся?
Ніколи.
Я проник на їхню територію.
Отже, той міст ти спалиш.
-Він вже палає! -І що робитимемо?
Там дуже вродливий контингент.
В чому ти будеш? В цьому?
Це я зустрічаюся з жінкою на фото.
Так.
Але я був з нею заручений.
РЕДЖІС
-Я заплачу. -Ти платив минулого разу.
-Не хвилюйся. -Це неймовірно.
Скажи, Елейн, що ти думаєш про будильник,
який повідомляє про погоду, коли прокидаєшся?
Маю сказати, це чудова ідея, Фельдман.
Не знаю. Як на мене, це непрактично.
Гаразд, бувай, Елейн.
Ми з Фельдманом до бібліотеки.
-Що ви там робитимете? -Читатимемо.
Вітаю.
Отже, Джилліан зайде пізніше. Розірву з нею.
Ті її лапи… Я наче зустрічаюся з Джорджем Стілом.
Ага.
Прикую її ланцюгом та продаватиму квитки на неї.
Чудово.
Поклади газету. Ти мене не слухав.
-Ми навіть не розмовляємо. -Зараз ми розмовляємо, чи ні?
-Я бачу тебе лише 20 хвилин вранці. -Починається.
А коли ти приходиш додому, то вже знесилений.
-Ми нічого не робимо. -Що ти знов починаєш?
Сам знаєш, зараз важкий час року.
Це твій третій день.
Я пішов. Поговоримо пізніше.
Ну…
Подзвони, як запізнюватимешся.
-Що у вас таке? -Не хочу про це розмовляти.
Слухай. Ти не бачив мою…
Ось вона де. Гаразд. Бувай.
Хвилинку. Куди ти? Я тебе майже ніколи не бачу.
Ну…
Я часто буваю у Реджіс.
У Бізарро-кав'ярні?
Кевін та його друзі - гарні люди.
Вони займаються гарним.
-Вони читають. -Я читаю.
Книжки, Джеррі.
Теж мені.
Я не можу до кінця життя
приходити до смердючої квартири кожні десять хвилин
та виказувати якусь недоречну реакцію
щодо незначно дрібних речей.
Чому ні? Вчора я ходив в банк, щоб покласти гроші.
-Касир так на мене глянув… -Бувай. Я пішла.
Вся система розвалюється.
Вітаю, Амандо. Так.
Слухай, я подумав, може, нам краще лишитися друзями.
Так, слухай. Мені зараз ніколи про це розмовляти.
Бувай.
Ні!
-Друзями? Просто друзями? -Так.
Гаразд. Хочеш пізніше сходити у кіно?
Я б хотів, але ми ж лише друзі.
-Сходжу помию руки. -Чудова ідея.
Там є пляжний рушник.
-Так. -Джеррі!
Мій фен зруйнував фото.
Потрібне нове, інакше не потраплю до забороненого міста.
Хто це?
Джеррі! Дістань нове фото тієї з чоловічими руками.
Благаю тебе.
Якщо дістану, проведеш мене в той клуб?
Так, гаразд. Як скажеш.
Гаразд.
Є.
Джеррі.
-Гей, Джеррі? -Я тут.
-Ти запізнився. -Так, мене затримали.
-Що з твоєю рукою? -Ніби тобі не байдуже.
-Роботи було багато, не глянув на годину. -Ага.
Ти зі своєю роботою, Елейн з Бізарро-Світом,
Джордж дзвонить, лише коли йому щось потрібно,
а я сиджу тут один, як ця холодна курка на тарілці.
Яка, до речі, мала бути на двох.
-Ти приготував? -Замовив. Але це все одно знак уваги.
-Боже. -Що таке?
-Шлунок. -В тебе, мабуть, розвивається виразка.
Ця робота тебе вбиває.
Вона вбиває нас.
Знаєш, що? Ти маєш рацію.
Ці звіти зачекають.
Давай сходимо, куди захочеш?
-У кав'ярню? -Давай.
Я подзвоню Джорджу.
Гей, це не Елейн?
Може, вона дістане мені нове фото.
-Елейн? -Елейн?
-Гей, Елейн?
Гей. Тут.
Джеррі, Джордж, Креймер…
це Кевін, Джин та Фельдман.
-Ага. -Радий знайомству.
Це дуже дивно.
Ми на хвилиночку, гаразд?
-Авжеж. -Дякую.
Що? Чого вам?
Мені потрібне інше фото Джилліан.
Я намагався дістати, але її чоловічі руки ледь мої не відірвали.
-Міг би дістати. -Ні, не міг.
Народ, я пішла. Бувайте.
Елейн?
-Можна і мені? -Пробач.
В нас вже є Джордж.
Навіщо ви мене викликали?
Креймере, я переглянув твою роботу. Чесно кажучи, вона жахлива.
Ну, я…
Останнім часом в мене проблеми вдома…
Самі знаєте, я працюю важче, щоночі, що вихідних, аби встигнути.
Ні-ні. Гадаю, це тут ні до чого.
Ці твої звіти…
Вони, наче в тебе не було ніколи бізнес-тренінгів.
Я не знаю, на що вони й схожі.
Ну, я намагаюся думати ширше.
Мені шкода, але ми не можемо тебе тут лишити.
Але я тут навіть не працюю.
Тому мені ще важче.
Гей, я Джордж.
Ти точно можеш тут бути?
Так, авжеж.
Ми з моєю нареченою бували тут, коли це була фабрика з упаковування м'яса.
Ось її фото.
Що? Це вирізка з журналу чи що?
-Що? -Це я.
Це з реклами «Клінік».
Ти диви.
Котися. Тут приватна вечірка.
Це Лейні.
-Гей, Елейн. -Гей, Кевіне.
-Проходь. -Ага.
Гей, Джин.
-Що робите? -Читаємо.
Гей, що ти робиш?
-Їм оливки. -А питати не вчили?
-Хто там? -Фельдман.
-З квартири навпроти. -Хвилинку.
-Гей. -Гей, Кевіне.
-Гей. -Диви, кого я зустрів.
-Гей, Кевіне. -Гей, Варгасе.
-Сходимо на вихідних на гру? -Авжеж.
-Бувай. -Ага.
Варгас.
-Ну, я дістав. -Чудово.
Гей, Елейн, Фельдман зміг дістати нам квитки до «Великого театру».
-Четвертий ряд, центр. -Іди ти!
-Що з тобою не так? -Кевіне.
Пробач. Я можу щось зробити?
А ти ще недостатньо наробила?
Я лише…
Вони…
Вони замкнені.
Отже, тут?
Але ж це був…
Воно було тут, кажу тобі. Насправді.
Тут був бар та танцмайданчик.
Гадаю, діджейське місце було там, за пилою?
Ходімо звідси, Джордже.
Я дізнався, що на роботі в коридорі є таксофон з безкоштовними міжміськими.
І що ти зробив?
Зателефонував у телефонну компанію та негайно повідомив.
Молодець.
-Хто там? -Фельдман.
-З квартири навпроти. -Хвилинку.
-Кевіне. Я купив продуктів. -Знову?
-Фельдмане, не треба було. -Гей, для чого ще потрібні друзі?
Я, може, й мало кажу це,
але ви двоє - найкращі друзі, які тільки можуть існувати.
Я такий радий.
Аж хочу плакати.
Переклад субтитрів: Fatun Volodymyr