‫טוב, שים לב: חייזרים לוכדים אותך.‬
‫טוב.‬ ‫-מעלים אותך לחללית,‬
‫לוקחים אותך לכוכב שלהם בתור אטרקציה.‬
‫האם תעדיף להיות בגן החיות שלהם או בקרקס?‬
‫אני בוחר בגן החיות.‬
‫יש לי הרגשה שבגן חיות‬ ‫סדר היום שלי יהיה יותר חופשי.‬
‫בקרקס תוכל לנסוע ברכבת, לראות את כל הכוכב.‬
‫אני אצטרך לחבוש כובע קטן, לקפוץ דרך אש,‬
‫להכניס את הראשים הקטנים שלהם לפה.‬
‫לפחות זה בעסקי השעשועים.‬ ‫-כן.‬
‫אבל בגן החיות, אולי הם יצרפו אליי אישה,‬
‫אתה יודע, כדי להרבות אותנו.‬
‫ואם היא לא תהיה מעוניינת בך?‬
‫אז אני אהיה במצב שבו אני היום,‬
‫אבל ייצא לי לעשות סיבוב בחללית.‬
‫ג'ורג', למה לא יכולתי‬ ‫להשתמש בשירותים בחנות?‬
‫קריימר, תאמין לי,‬ ‫אלה השירותים הכי טובים באזור.‬
‫סמוך עליו.‬
‫זה שם, משמאל.‬
‫שיש יוקרתי, תקרה גבוהה,‬ ‫והמים יורדים כמו מנוע סילון.‬
‫תשמעו, עדיף שתמשיכו. נתראה אחר כך.‬
‫אתה בטוח?‬ ‫-סמוך עליו.‬
‫- ברנדט-לילנד השקעות -‬
‫יפה.‬
‫למה שלא תנסה את סיפור האירוסין שלך?‬
‫הוא לא יעבוד.‬ ‫-אתה בטוח?‬
‫סמוך עליו.‬
‫תשמע, קווין, אתה מוצא חן בעיניי,‬
‫אבל... אולי עדיף שנהיה רק ידידים.‬
‫ידידים?‬ ‫-כן. כלומר...‬
‫אוי, אלוהים...‬
‫לטונה יש טעם של ספוג.‬
‫ידידים. כן, למה שלא נהיה ידידים?‬
‫אני רוצה לנסות.‬
‫כמו שאת עם ג'רי.‬
‫- גברים -‬
‫המכונה המחורבנת שוב נתקעה.‬
‫אתה יודע למה זה קורה?‬
‫הגלילים מתהדקים ונתקעים זה בזה.‬
‫לילנד רוצה את כולם בחדר הישיבות, מיד.‬
‫קדימה, בוא נזוז.‬ ‫-כן.‬
‫אוקיי.‬
‫- מסעדה -‬
‫זוכר שסיפרתי לך על ג'יליאן,‬
‫החברה שלי שכותבת לקטלוג של ל.ל. בין?‬
‫נראה לי שכדאי שתתקשר אליה.‬
‫אני לא בטוח, יש לך...?‬
‫לא רע. מה לגבי...‬ ‫-רשמתי את המפרט המלא מאחור.‬
‫מרשים. חבר רציני מ-92' עד 95'.‬
‫יש לה מכונית משלה.‬ ‫-כן.‬
‫הנשיא המועדף: ג'יימס פולק.‬
‫תראה לי את זה.‬
‫אז איך הלך עם קווין?‬ ‫בעטת אותו בחזרה לקנטקי?‬
‫לא תאמין. אמרתי לו שאני רוצה שנהיה ידידים,‬
‫וזה בסדר מצדו. הוא באמת רוצה שנהיה ידידים.‬
‫למה שמישהו ירצה ידידה?‬ ‫-הוא לא כזה נורא, האמת.‬
‫הוא הבטיח לבוא איתי למוזאון המיניאטורות.‬
‫אתה בחיים לא תעשה את זה.‬
‫הכל שם כל כך קטן.‬
‫זה טיפשי.‬
‫אם הייתי מספר את סיפור האירוסין שלי‬ ‫לפקידה הקבלה ההיא...‬
‫אבל הייתי אומר לה שזו היתה הארוסה שלי...‬
‫מה?‬ ‫-אתה לא מבין?‬
‫נשים כאלה הן כמו בנות שבט סודי,‬ ‫שמתגוררות בעיר אסורה.‬
‫אנשים כמוני לא נכנסו לשם כבר אלפי שנים.‬
‫אבל עם זה, כאילו כבר הייתי עם אחת מהן.‬
‫יש לי חותמת על היד,‬ ‫אני יכול להיכנס ולצאת כרצוני.‬
‫טוב, עלית על זה.‬
‫הזהרתי את המלכה שאתה מתקרב,‬
‫ועכשיו נצטרך להעביר את כל העיר האסורה.‬
‫אפשר לקחת?‬ ‫-לא, אני צריכה אותה.‬
‫תודה.‬
‫היי. באתי לפגישה עם מר ארט ונדליי.‬
‫אני מצטערת, אדוני. אין כאן מר ונדליי.‬
‫טוב, תני לי...‬
‫תני לי לבדוק ולוודא שזה השם הנכון.‬
‫נראה ש... אוי...‬
‫היא יפהפייה. מי זו?‬
‫אם כבר שאלת, זו היתה ארוסתי, סוזן,‬
‫זיכרונה לברכה.‬
‫אני מאוד מצטערת. היא היתה יפהפייה.‬
‫אני אמנדה.‬ ‫-אני ג'ורג'.‬
‫עבודה יפה, קיי-מן.‬ ‫-אתה יודע איך אומרים,‬
‫לא את הסטייק אנחנו מוכרים, אלא את העשן.‬
‫אם ככה, אני רוצה כפול.‬
‫ג'רי?‬ ‫-ג'יליאן.‬
‫היי.‬ ‫-נעים מאוד להכיר.‬
‫נעים מאוד גם לי.‬
‫היו לה ידי גבר.‬
‫ידי גבר?‬ ‫-ידיים של גבר.‬
‫היא כמו יצור מהמיתולוגיה היוונית.‬
‫היא היתה חצי אישה וחצי מפלצת.‬
‫היית מעדיף שלא יהיו לה ידיים בכלל?‬
‫שיהיו לה קרסים?‬
‫האם... קרסים היו הופכים אותה‬ ‫ליותר מושכת, ג'רי?‬
‫זה נראה די מגניב.‬
‫טוב, תשמע. אתה אוסף אותי‬ ‫מחר מ"וייט פליינס", נכון?‬
‫כן, כן.‬
‫יש לי חמישה ארגזים ענקיים של כפתורים.‬
‫אם את צריכה עוד זוג ידיים,‬ ‫אני יודע למי להתקשר.‬
‫קריימר?‬ ‫-היי.‬
‫שמונה בבוקר, מה קורה פה, לעזאזל?‬
‫ארוחת בוקר. אני צריך להיות‬ ‫בברנדט-לילנד עד תשע.‬
‫למה?‬
‫כי אני עובד שם, זה למה.‬
‫כמה זמן ישנתי? איזו שנה זאת?‬
‫ג'רי, אני לא יודע אם שמת לב,‬
‫אבל לאחרונה נסחפתי ללא שום כיוון בחיי.‬
‫עכשיו, כשאתה אומר...‬
‫סוף סוף הבנתי מה חסר בחיי:‬
‫מסגרת.‬
‫ובברנדט-לילנד, אני עושה דברים.‬
‫ואני אוהב את האנשים שאני עובד איתם.‬
‫כמה משלמים לך?‬ ‫-לא, אני לא רוצה תשלום.‬
‫אני עושה את זה בשבילי.‬
‫זה ברור.‬
‫אז מה אתה עושה שם כל היום?‬
‫מ"ב.‬
‫אתה יודע, מטפל בעניינים.‬
‫אני צריך לזוז. טוב,‬
‫נתראה בערב.‬
‫שכחתי את התיק.‬
‫מה יש לך שם?‬ ‫-קרקרים.‬
‫אז הצליח לך עם התמונה? מדהים.‬
‫היא רוצה שאני אתלבש‬ ‫בסגנון יום-יומי-מעודכן.‬
‫מה... מה זה?‬
‫לא יודע, אבל אין לך.‬ ‫-טוב, ביי.‬
‫איפה היית היום?‬ ‫-מה?‬
‫לאסוף אותי.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-אז איפה היית?‬
‫כאן, כנראה. ויצאתי לקנות עיתון.‬
‫נאלצתי לבקש מקווין לצאת מהעבודה‬ ‫ולבוא לקחת אותי.‬
‫טוב, בשביל מה יש ידידים?‬ ‫-כן.‬
‫והוא ידיד אמיתי, ג'רי.‬
‫הוא אמין, הוא מתחשב, ממש ההפך הגמור ממך.‬
‫אז הוא ג'רי-ההפך.‬
‫"ג'רי-ההפך"?‬
‫כמו סופרמן-ההפך,‬
‫ההפך המוחלט של סופרמן,‬
‫שחי בעולם-ההפך, שבו הכל הפוך.‬
‫למעלה זה למטה, למטה למעלה,‬
‫הוא אומר "שלום" כשהוא הולך,‬ ‫ו"להתראות" כשהוא בא.‬
‫הוא לא אמור להגיד "להשתמע"?‬
‫זה לא ההפך מ"להתראות"?‬
‫לא, זה עדיין להתראות.‬
‫הוא חי מתחת למים?‬ ‫-לא.‬
‫הוא שחור?‬ ‫-תשכחי מזה, טוב?‬
‫וואו.‬
‫איזה יום.‬
‫אני צריך משקה.‬ ‫-יום קשה בעבודה?‬
‫כל הזמן באו אנשים,‬ ‫והטלפונים לא הפסיקו לצלצל.‬
‫כדאי שנזוז, אם אנחנו‬ ‫רוצים להספיק לסרט בשבע.‬
‫אני מוותר, יש לי המון עבודה.‬
‫לילנד הזקן מציק לי עם הדוחות האלה.‬
‫אם לא אסיים אותם עד תשע, זה הסוף שלי.‬
‫טוב, אני צריך לזוז.‬
‫ותשמעו... תנסו לשמור על השקט.‬
‫חלק מאיתנו צריכים לעבוד בבוקר. תודה.‬
‫זה מקום נהדר.‬
‫תמיד חשבתי שזה מפעל בשר.‬
‫היי, אמנדה.‬
‫אלה חברות שלי, אנאבל, ג'סטינה ומיקי.‬
‫פעם דיגמנו ביחד.‬ ‫-אה, דוגמנות...‬
‫איך זה, כיף?‬
‫טיפש, טיפש, טיפש!‬
‫אז, מיקי, איך פריז היתה הפעם?‬
‫משעממת.‬
‫את יודעת מי אהבה את פריז?‬ ‫ארוסתי המנוחה, סוזן.‬
‫האמת שאולי יש לי תמונה שלה.‬
‫היא היתה יפהפייה.‬
‫תרצה לרקוד?‬
‫אתה רוצה לחם, ג'רי?‬ ‫-לא, תודה. אני לא רעב.‬
‫אז לפחות תשתה את הבירה שלך.‬
‫זה לא היה פקק מתברג.‬
‫יש לך משהו על הפנים.‬
‫אני אוריד את זה.‬
‫לא, לא, לא שם. יותר גבוה.‬
‫זה ריס, תבקש משאלה.‬
‫אני לא רוצה.‬ ‫-תבקש משאלה.‬
‫טוב.‬
‫היא לא התגשמה.‬
‫נכון שלובסטר זה נהדר?‬
‫מוזאון המיניאטורות היה מדהים.‬
‫כן, הכל כל כך קטן.‬ ‫-כן.‬
‫היי, חבר'ה. שבי, איליין.‬
‫אלה חברים שלי. זה ג'ין,‬
‫ולבחור הזה אנחנו פשוט קוראים "פלדמן".‬
‫עולם-ההפך.‬
‫ג'רי, זה היה מדהים.‬
‫דוגמניות עד קצה האופק.‬
‫אז היא קיימת.‬ ‫-כן, האגדות היו נכונות.‬
‫אז מתי תצא איתה שוב?‬
‫אני לא.‬
‫אני כבר בפנים.‬
‫אז אתה תשרוף את הגשר הזה.‬
‫אש!‬ ‫-אז מתי נלך לשם?‬
‫תשמע, אלה אנשים די מתוחכמים.‬
‫מה תלבש? את זה?‬
‫אתה יודע, אני זה שבאמת יוצא‬ ‫עם האישה שבתמונה.‬
‫כן.‬
‫אבל אני הייתי מאורס לה.‬
‫- דיינר "רג'יס" -‬
‫אני מזמין.‬ ‫-אתה הזמנת בפעם שעברה.‬
‫אל תדאג.‬
‫זה מדהים.‬
‫איליין, מה דעתך על שעון מעורר,‬
‫שאומר לך באופן אוטומטי‬ ‫מה מזג האוויר כשאת קמה?‬
‫אני חייבת לומר שזה רעיון מעולה, פלדמן.‬
‫לא יודע... זה לא מעשי.‬
‫טוב, נתראה אחר כך, איליין.‬
‫פלדמן ואני הולכים לספרייה.‬
‫מה אתם עושים שם?‬ ‫-קוראים.‬
‫שלום.‬
‫ג'יליאן מגיעה אחר כך, אני גומר איתה.‬
‫הכפות הבשרניות האלה,‬ ‫זה כמו לצאת עם ג'ורג' "החיה" סטיל.‬
‫כן.‬
‫אולי אני אכבול אותה למקרר, ואמכור כרטיסים.‬
‫זה נחמד.‬
‫קריימר, תניח את העיתון.‬ ‫אתה כבר לא מקשיב לי.‬
‫אנחנו בקושי מדברים.‬ ‫-אנחנו מדברים עכשיו, לא?‬
‫אני רואה אותך ל-20 דקות בבוקר...‬ ‫-שוב זה מתחיל.‬
‫וכשאתה חוזר בערב, אתה תמיד תשוש,‬
‫ואנחנו לא עושים כלום ביחד.‬ ‫-למה אתה מתחיל איתי?‬
‫אתה יודע שזו התקופה הכי קשה בעבודה.‬
‫זה היום השלישי שלך.‬
‫אני חייב ללכת לעבודה. נדבר על זה אחר כך.‬
‫טוב...‬
‫תתקשר אם אתה מאחר.‬
‫מה הולך איתכם?‬ ‫-אני לא רוצה לדבר על זה.‬
‫תשמע, ראית את היומן...?‬
‫הנה הוא. טוב, נתראה אחר כך.‬
‫רגע אחד, לאן את הולכת?‬ ‫אנחנו כבר בקושי מתראים.‬
‫טוב, אני...‬
‫הייתי קצת ב"רג'יס".‬
‫בית הקפה של עולם-ההפך?‬
‫קווין והחברים שלו הם אנשים נחמדים.‬
‫הם עושים דברים טובים,‬
‫הם קוראים.‬ ‫-אני קורא.‬
‫ספרים, ג'רי.‬
‫ביג דיל.‬
‫אני לא יכולה להמשיך ככה כל החיים,‬
‫לבוא לדירה המסריחה הזאת כל 10 דקות,‬
‫בשביל הדיון המייגע והדקדקני‬
‫על כל דבר קטן שקורה במשך היום.‬
‫למה לא? אתמול, למשל,‬ ‫הלכתי להפקיד כסף בבנק,‬
‫והפקיד מסתכל עליי כאילו...‬ ‫-נתראה אחר כך, אני זזה.‬
‫כל המערכת מתמוטטת!‬
‫היי. אמנדה, היי, כן.‬
‫תשמעי, חשבתי לי שאולי עדיף שנישאר ידידים.‬
‫כן, כן. יודעת מה? אני לא יכול לדבר כרגע.‬
‫ביי.‬
‫לא, לא!‬
‫ידידים? רק ידידים?‬ ‫-כן.‬
‫טוב, אתה עדיין רוצה ללכת לסרט אחר כך?‬
‫הלוואי שיכולתי, אבל אנחנו ידידים.‬
‫אני אלך לשטוף ידיים.‬ ‫-רעיון טוב.‬
‫יש שם מגבת חוף.‬
‫כן?‬ ‫-ג'רי!‬
‫מייבש השיער שלי הרס את התמונה,‬
‫ועכשיו לא יכניסו אותי לעיר האסורה.‬
‫מי זה?‬
‫ג'רי! אני צריך שתשיג עוד תמונה של ידי גבר.‬
‫אני מתחנן אליך.‬
‫אם אני אשיג אותה, תיקח אותי למועדון לבלות?‬
‫כן, כן, בסדר. מה שתגיד.‬
‫טוב.‬
‫יש.‬
‫ג'רי.‬
‫היי, ג'רי?‬ ‫-אני כאן.‬
‫איחרת.‬ ‫-כן, התעכבתי.‬
‫מה קרה ליד שלך?‬ ‫-כאילו שאכפת לך.‬
‫העבודה נערמה, לא שמתי לב לזמן.‬ ‫-בטח, בטח,‬
‫אתה והעבודה שלך, איליין בעולם-ההפך,‬
‫ג'ורג' מתקשר רק כשהוא רוצה משהו,‬
‫ואני נשאר פה עם צלחת העוף הזו,‬
‫ודרך אגב, זו היתה מנה לשניים.‬
‫מה? בישלת?‬ ‫-הזמנתי בטלפון. גם זה מאמץ.‬
‫אלוהים.‬ ‫-מה קרה?‬
‫הבטן שלי.‬ ‫-אתה מקבל אולקוס.‬
‫העבודה הזאת הורגת אותך.‬
‫היא הורגת אותנו.‬
‫יודע מה? אתה צודק.‬
‫הדוחות האלה יכולים לחכות.‬
‫בוא נצא לבלות הלילה, לאן שתרצה.‬
‫לבית הקפה?‬ ‫-אין בעיה.‬
‫אני אתקשר לג'ורג'.‬
‫היי, זו לא איליין?‬
‫אולי יש לה תמונה של ידי גבר.‬
‫איליין?‬ ‫-איליין?‬
‫לייני?‬ ‫-היי, איליין.‬
‫היי, אנחנו כאן.‬
‫ג'רי, ג'ורג', קריימר,‬
‫תכירו את קווין, ג'ין ופלדמן.‬
‫כן.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫זה ממש מוזר.‬
‫תוכלו לסלוח לנו לשנייה?‬
‫בטח.‬ ‫-תודה.‬
‫מה? מה אתם רוצים?‬
‫אני חייב עוד תמונה של ג'יליאן.‬
‫ניסיתי להשיג לו, אבל ידי גבר‬ ‫כמעט קרעה לי את היד.‬
‫יכולת להשיג.‬ ‫-לא יכולתי.‬
‫חבר'ה, אני חייבת לזוז. תשמרו על עצמכם.‬
‫איליין...?‬
‫אני יכול לבוא איתכם?‬ ‫-אני מצטערת,‬
‫כבר יש לנו ג'ורג'.‬
‫בקשר למה רצית לדבר איתי, מר לילנד?‬
‫קריימר, קראתי את מה שעשית.‬ ‫אם לומר בכנות, זה נורא ואיום.‬
‫טוב, אני...‬
‫היו לי קצת בעיות בבית.‬
‫אני אשתדל יותר.‬ ‫לילות, סופי שבוע, כל מה שצריך.‬
‫לא, לא נראה לי שזה יעזור.‬
‫הדוחות האלה שהגשת,‬
‫כמעט נראה שאין לך שום הכשרה עסקית.‬
‫אני לא מבין מה זה אמור להיות.‬
‫טוב, אני פשוט מנסה להתקדם.‬
‫אני מצטער, אבל אנחנו לא נוכל‬ ‫להמשיך להעסיק אותך.‬
‫אבל אני אפילו לא באמת עובד פה.‬
‫זה מה שכל כך מקשה על העניין.‬
‫היי, אני ג'ורג'.‬
‫אתה בטוח שאתה אמור להיות פה?‬
‫כן, כן.‬
‫הייתי בא לפה כל הזמן עם ארוסתי,‬
‫כשזה עוד היה מפעל בשר.‬
‫הנה התמונה שלה.‬
‫מה זה? גזרת את זה מעיתון?‬
‫מה?‬ ‫-זו אני.‬
‫זה מפרסומת של "קליניק" שעשיתי.‬
‫תראי מה זה.‬
‫קדימה, זו מסיבה פרטית.‬
‫זו לייני.‬
‫היי, איליין.‬ ‫-היי, קווין.‬
‫תיכנסי.‬ ‫-אוקיי.‬
‫היי, ג'ין.‬
‫מה העניינים?‬ ‫-סתם קוראים.‬
‫היי, מה את עושה?‬
‫אוכלת זיתים.‬ ‫-שמעת פעם על "לבקש רשות"?‬
‫מי זה?‬ ‫-פלדמן.‬
‫מהדירה ממול.‬ ‫-רגע אחד.‬
‫היי.‬ ‫-היי, קווין.‬
‫היי.‬ ‫-תראה את מי פגשתי.‬
‫שלום, קווין.‬ ‫-שלום, וארגס.‬
‫רוצה לראות משחק בסוף שבוע?‬ ‫-יופי!‬
‫נתראה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫וארגס.‬
‫טוב... השגתי אותם.‬ ‫-נהדר!‬
‫איליין, פלדמן הצליח‬ ‫להשיג לכולנו כרטיסים ל"בולשוי".‬
‫שורה רביעית באמצע.‬ ‫-לא נכון!‬
‫מה יש לך?‬ ‫-אוי, קווין,‬
‫אני ממש מצטערת. אני יכולה לעשות משהו?‬
‫את לא חושבת שעשית מספיק?‬
‫אני פשוט...‬
‫זה...‬
‫זה נעול.‬
‫אז זה המקום, מה?‬
‫אבל זה היה...‬
‫זה היה פה, אני אומר לך. זה היה פה.‬
‫היה פה בר ורחבת ריקודים.‬
‫הדי-ג'יי היה שם, מאחורי משור העצמות?‬
‫בוא נלך, ג'ורג'.‬
‫היום בעבודה, גיליתי שבטלפון הציבורי‬ ‫יש שיחות חוץ בחינם.‬
‫אז מה עשית?‬
‫מיד התקשרתי לחברת הטלפון,‬ ‫ודיווחתי על התקלה.‬
‫יפה.‬
‫מי זה?‬ ‫-פלדמן,‬
‫מהדירה ממול.‬ ‫-רגע אחד.‬
‫קווין. הבאתי מצרכים.‬ ‫-שוב?‬
‫פלדמן, לא היית צריך.‬ ‫-בשביל מה יש חברים?‬
‫אני לא אומר את זה מספיק,‬
‫אבל אתם החברים הכי טובים‬ ‫שיכולים להיות לבן אדם.‬
‫אני כל כך מאושר.‬
‫אני עומד לבכות.‬