Už si dokážu okousat nehty rovnoměrně.
Ani nepotřebuju kleštičky.
Ale kleštičky jsou bezva.
Proč si okusovat nehty jako duševně chorý, když máme elegantní pomůcku?
Co když budeš ve vězení?
- Tam ti nedají kleštičky? - Ne, jsou jako zbraň.
Víš, co je zbraň? Nehet u palce na noze.
Měsíc ho necháš růst a ve sprše je pak jako kudla.
Miluju vězení.
Je fascinující.
Jo. Možná jednou.
Mám najít báseň o Susan?
Ať odpočívá v pokoji.
Byl by to hezký doplněk literatury nadace.
Máte oblíbeného básníka?
Líbí se mi... Flavman.
- Prosím? - Flavman.
Tu báseň byste měl vybrat vy, protože jste Susan znal
nejlépe v době té nešťastné...
nehody.
RESTAURACE
- Odkašlal si? - Jo.
No a?
Udělal to, když řekl: „Její nešťastná nehoda.“
Nerozumím.
Jerry, odkašlání je neverbální náznak pochyb.
Myslí si, že jsem zabil Susan.
Ale dej pokoj.
Kolik je hodin?
- Čtvrt na dvě. - Teď?
Musím za Pam.
Ta z knihkupectví. Jak to jde?
Dobře. Jen do ní nejsem blázen.
Pro jednou bych chtěl být.
Kde je Elaine?
Jsou u ní Carol, Gail a Lisa.
Všechny už mají děti.
Co všichni mají s dětmi?
- Zachování druhu. - No jasně.
- Jen tak mimochodem... - Ne, nezabil.
Dobrá.
Ale protože vyjde z tvého dítěte, voní dobře.
Tak to je... To je hezké.
Jako matka se cítím tak krásně.
Elaine, musíš si pořídit dítě.
Poslyšte, teď jsem si...
Tuhle jsem si u Barneyho Greengrasse dala
- bílou rybu a... - Elaine...
přestěhuj se na Long Island a už si pořiď dítě.
- Tohle město mám ráda. - To město je stoka.
Kdys naposledy viděla mého malého Adama?
V Hamptonsu.
- Mám fotky. - Ne, to nemusíš. To je...
Podívejte se na něj, no podívejte.
Elaine mi říkala, že tuhle měla bílou rybu.
Myslíš, že se s tím Wyckem mýlím?
Tak ho otestuj tím trikem Jerryho Lewise.
- Jerry Lewis? - Když Jerry odcházel ze schůzky,
na místě nechal kufřík s magnetofonem.
Po pěti minutách se vrátil a poslechl si, co všichni říkali.
- To je dost paranoidní. - To je.
- To se mi líbí. - Já vím.
Ahoj. Jsem Pam.
Ty budeš Kramer.
Jerry mi o tobě hodně vyprávěl.
Mám se s Jerrym sejít. Mám dnes volno.
Dělám v knihkupectví.
Knihy.
Opatrně.
- Čau. Jdu pozdě. - Čau.
- To nic. Kramer mě pustil dál. - Když pohneme,
- ještě kino stihneme. - Dobře. Těšilo mě.
Mám malér, kámo.
Právě jsem potkal ženu.
- Pokračuj. - Víš...
je to Jerryho holka.
No jo, zakázaná láska.
Dělá v knihkupectví.
- Jmenuje se Pam. - Pam.
Sice ji neznám, ale zdá se dost přitažlivá.
Nemůžu před ní ani mluvit.
Jerry.
Co na něm může vidět?
Má křehkou krásu.
To by Jerry nepoznal, i kdyby ho praštila do hlavy.
A stejně je to můj kamarád.
A to je právě ta tragédie.
Protože bohužel pro tebe věřím,
že každý máme jen jednu vyvolenou.
Jednoho dokonalého anděla, kvůli kterému tu jsme.
To je nádhera, Newmane.
Jeden půvabný tulipán...
který ustavičně touží po celý náš pochmurný všední život...
a ty, můj příteli, jsi našel svého anděla.
Poznám to...
neboť mé srdce už taky bylo zasaženo dechberoucí krásou...
které se bojím, že se mi nikdy nedostane.
Myslel jsem, že mluvíme o mně.
No jo, pravda.
Musíš konfrontovat Jerryho.
- Cože? To nejde. - Musíš.
- Nedudu. - Budeš.
„Elaine, musíš si pořídit dítě.“
Kde jsou časopisy s poezií?
V New Yorkeru je poezie.
Ano, New Yorker.
Proč ty ženské zveš, když tě tak otravují?
Jsou to kamarádky,
ale dělají, jako by k mateřství byl potřeba talent.
No tak. Vždyť chceš mít dítě.
Proč? Protože můžu?
Je to životní síla. Včera jsem viděl dokument o měkkýších.
Elaine, měkkýši migrují z Aljašky do Chile,
aby si zkusili najít měkkýše. Myslíš, že jsi lepší?
Jo. Myslím, že jsem lepší než měkkýš.
Promiňte, nechtěně jsem vás zaslechl.
- Omlouvám se... - Ne, souhlasím s vámi.
Všechny ty řeči o dětech.
- Jo, že se musíte množit. - Kromě toho to dokáže každý.
Jo, to už je ohrané.
Tu báseň bych měl mít už brzy.
Jste v pořádku, Georgi?
Ne.
Moc ne.
Od té doby... co Susan odešla, se mi střídají dobré a špatné dny.
Některé dny mě...
pronásleduje jedno slovo:
Proč?
Proč Susan?
Proč jsem ty pozvánky neolizoval já?
Proč jsem ještě tu?
Musím běžet.
Akciové opce pro letošek se zdají...
Kufřík.
Kevine, když nechci děti,
značí to, že nemám ráda lidi?
- Vůbec ne. - Protože až mě poznáš,
uvidíš že mám lidi hodně ráda.
Mimochodem odvádíte skvělou práci.
Mockrát díky.
- Že? Mám pravdu? - Jo.
Kramere.
Kramere, pojď sem, to je můj nový přítel Kevin.
Máš něco...
- Máš... - Jo.
Měl jsem dva dvojité zmrzlinové poháry.
- Jsi v pořádku? - Budu v pohodě.
Tohle mívá Jerry, když pohoří na pódiu.
Jistě se o to příště podělí s Pam.
Ne, to nevydrží.
- Jak to? - Není do ní blázen.
Poslyš. Ten Jerry Lewis?
Víš, jak se lidi dostávají nahoru?
Díky takovým nápadům. Geniální.
Podívej. Co se to stalo?
Celá strana je poškozená a...
zámek je rozbitý.
- Jak dlouho jsi ho tam nechal? - Pět minut.
- Co se stalo? - Pusť to. Třeba nám to něco napoví.
Musím to přetočit.
Už to je.
Všiml si někdo Georgových nehtů?
No jistě. Má je okousané jako od nosatců.
Je tu vedro. Otevřete okno.
Hej! Co to děláte?
Proboha!
To je všechno?
- Zastavilo se to. - Co si o tom myslíš?
Já nevím.
Jerry. Můžeme si promluvit?
- Něco řešíme. - Rád bych mluvil s Jerrym soukromě.
Proč nemůžu zůstat?
Protože se tě to netýká.
Když se mě to netýká, tak můžu zůstat.
- Tak co máš na srdci? - Jde o Pam.
- Pam? Co je s ní? - Já ji miluju.
- Cože? - Já ji miluju.
- To jako vážně? - Ona je... Je skutečná.
Dokáže přinést slaninu a usmažit ji na pánvi.
- Co to znamená? - A ten hlas.
- A co její jméno? - Pam? Krásné jméno.
Pam.
Pam?
Pam!
- Má hezké vlasy. - Úžasné.
I když ten skřipec do vlasů bych možná
vyměnil za sametovou gumičku. Ty miluju.
Máš fakt specifický vkus.
Vím, co chci, Jerry.
Má hezká lýtka.
Je to ideální žena. Ale tobě se nelíbí.
Možná jo. Máš vlastně docela pravdu.
- Ne, nemůžeš, Jerry. - Možná jo.
- Ne, to ne. - Proč ne?
- Ten hlas, ta lýtka, ta slanina. - Cože?
Myslím, že můžu. Jméno Pam se mi dokonce líbí.
Pam.
- Teď ji chce víc než kdy dřív. - Zatraceně.
- Co mám dělat? - Nezoufej, kamaráde.
Nedovolím, aby tvá láska nebyla opětovaná. Jako moje.
Zase mluvíš o sobě?
Promiň.
Ale láska je koření mnoha chutí...
řada textur a momentů působící závrať.
Kdybych před ní tohle dokázal říct.
Jo.
RESTAURACE
Slyším tři různé zvuky:
Tlumený šelest...
následovaný kovovým cvaknutím...
Jo, to cvaknutí jsem slyšel.
A pak záhandný... glonk.
Vážně záhada, co?
Napadá mě jedna otázka.
Nenapadlo se tě jich zeptat, co se s tím kufříkem stalo?
To mi neřeknou, Elaine.
Především si myslí, že jsem zabil Susan.
Myslím, že mě nemají rádi.
Ta Pam. Já do ní jsem blázen.
„Blázen?“ Kdy se to stalo?
Včera kolem šesté.
Můžeme dát rande ve čtyřech. Taky jsem dost blázen.
Vždyť ho znáš od včerejška.
Jo, ale máme společný cíl.
Neplodná sterilní existence, která končí smrtí?
Jo.
Věříš mu, že nechce mít děti?
- No jasně. - Chlap řekne ženě cokoliv.
Prosím tě, tohle by neřekl.
Elaine, jedné ženě jsem řekl, že jsem vymyslel frázi:
„Dámy prominou.“
Já jsem zase řekl, že nejím sladké, protože to jde do stehen.
Já jsem řekl, že jsem rád se svou rodinou.
BRENTANO'S
Tvůj vzhled a moje slova vytvoří dokonalé zvíře.
Dobře.
- Ahoj, Kramere. - Ahoj, jak se máš?
Ahoj, jak se máš?
- Skvěle. - Já se mám taky dobře.
Já se mám taky dobře.
- Cítím Pantene? - Jsem cítit?
- Cítím Pantene! - Cítím Pantene?
Aha, můj šampon. Jo, je to Pantene.
V reklamní poště jsem měla vzorek zdarma.
Reklamní pošta vlastně není.
Každý chce šek nebo blahopřání, ale...
K doručení drahocenných blahopřání je potřeba tolik lidí jako...
Newmane.
Cože?
Uhrane.
Člověka taková vůně uhrane.
To je pravda.
Její vůně pronikla jeho tvrdým...
- Krunýřem - Krunýřem
A pohladila jeho svalnaté srdce
Nasával její blýskavá kouzla
Než druhá bota upadla
Kramere, to je taková nádhera.
Je to od neznámého básníka z 20. století.
- Jak se jmenuje? - Newman.
Elaine, tys mi změnila život.
Kevine, můžeš stále opakovat, jak nechceš děti,
a zní to... Zní to moc hezky, ale...
pravda je, že nevím, jestli to myslíš vážně.
Dnes ráno mi dělali vazektomii.
Tušila jsem, že to myslíš vážně.
BRENTANO'S
Přišel jsem ti říct,
že mě moc těší náš vztah.
Vážně moc.
To je... hezké.
Sametová gumička.
Kramer.
Ahoj, Newmane.
Ahoj, Jerry.
Jak se má Pam?
Pam? Co tě to zajímá?
KNIHKUPECTVÍ BRENTANO'S
Tak pá pá.
Tak moment.
- Tak dost, Newmane. - Jen klid, Jerry.
Klid. V takové chvíli nechceš ztratit nervy.
- Proč ne? - Protože teď...
jsem tvoje jediná naděje.
Jdeme.
Nechápu, že ztrácím Pam.
Vím, jak ti je...
protože mám taky ženu, po které prahnu.
- Bavili jsme se snad o mně. - Jasně.
Tvoji pomoc stejně nepotřebuju.
Ne, vtipálku?
Myslíš, že zmanipuluješ tu krásnou mladou ženu
jako ten napůl opilý dav v klubu,
který hltá ty tvé přihlouplé „postřehy“?
Tak jo, Newmane.
Co mám udělat, abys přestal pomáhat Kramerovi?
Jednu maličkost bys pro mě udělat mohl.
No tak, ven s tím.
Jde o... Elaine.
Elaine? Co ona má s...?
Ale ne.
Tys s ní chodil. Dej mi něco zasvěceného.
Cokoliv použitelného.
Vím, že nechce děti.
Čekal jsem, že budeš trochu víc nadšená.
Já vím. Já nechci... děti.
- Co to bylo? - Víš...
Kevine, možná trošku pochybuju. Nic není stoprocentní.
Tohle je.
- Kruci, tohle dělám vždycky. - Co?
Něčím se nadchnu, a pak zajdu příliš daleko.
- Vážně? - No jo.
Třeba vloni v létě jsem viděl v televizi vodní skútry.
O tisíc dolarů později mi jeden přistál v garáži.
To je vlastně zvláštní, protože já to mám dost podobné.
Jednou jsem si jen tak vyžehlila vlasy
a pořád mi do obličeje padaly prameny vlasů.
Někdy si říkám, že chci děti. Možná spoustu dětí.
Někdy přemýšlím, že si vlasy hodně zkrátím.
Jo, krátké vlasy mám rád, hodně krátké.
- Jo. - Jo.
Tohle je hrubý model zasedačky.
Měřítko jedna ku čtrnácti.
- Kdys to postavil? - Včera. Vzal jsem si den volno.
Takže... od chvíle, kdy jsem odešel...
- Počkej. To jsi ty? - Jo.
Ty bys měl být ten M&M.
Dobře, to je fuk!
Ať to poškození způsobilo cokoliv...
bylo to natolik silné, že to zastavilo kazetu.
- A? - Dobrá.
Tohle víme.
- Ale to už jsme věděli. - Jo.
Dej mi nějakou představu, co by to mohlo být.
- Na to asi nejsi připravený. - Prosím.
Myslím si... že se mám stát terčem...
systematického zastrašování a manipulace,
- které... - Zadrž. Máš pravdu. Nejsem připravený.
- Jo? - Tady Pam.
Pojď nahoru. To je Pam. Už musíš jít.
Ještě jsem neskončil, Jerry. Budu dál pátrat.
Je to jako cibule.
Čím víc slupek oloupeš...
tím víc to páchne.
Co to bylo?
Jen jsme si hráli.
Dnes jsem měla dlouhou řeč s Kramerem.
Jde o to, že... Asi jsem se do něj trochu zabouchla.
Jsem tak šťastný.
Můj svět má najednou smysl.
Ty jsi zabouchnutá do něj?
Chovám city k vám oběma.
K němu? My jsme spřízněné duše.
Proč já nemůžu být?
Jerry, myslíš, že tě Pam chce za otce svých dětí?
Dětí?
Kdo mluvil o dětech? Já nechci děti.
Jsou tu lidé,
kteří by byli moc rádi, kdyby tento kufřík už neviděli.
Jsou tu lidé,
kteří si myslí, že zničí cizí majetek
a projde jim to.
Něco vám o těch lidech řeknu.
Nepočítali s touto hlavou
a s tímto magnetofonem.
- Georgi... - Dostanete slovo.
Musí zaznít pravda.
Hej! Co to děláte?
Proboha!
To je všechno.
A přesto... to mluví za vše.
Tlumený šelest...
kovové cvaknutí...
glonk...
a něčí výkřik: „Proboha!“
Začneme...
S vámi, Wycku.
Georgi, tady Quinn posouval židli.
Ztratil rovnováhu a upustil ji.
Musela spadnout na váš kufřík,
v kterém z nějakého důvodu nahrával magnetofon.
Tak dobře.
Dostali jsme se tomu na kloub.
MUDR. BERNARD WENDROFF UROLOG
- Co tady děláte? - Jdeme na vazektomii.
- Proč? - Dělám to kvůli tobě.
- Cože? - Co to máš s vlasama?
Mám je zkrácené.
Jsou až moc krátké.
Myslíš?
Co vy tady děláte?
Kevin si nechá vrátit vazektomii.
- Vrátit? - Vrátit?
NA PAMÁTKU NAŠEHO PŘÍTELE VICTORA WAYNEA HARRISE
Nasával její blýskavá kouzla
Než druhá bota... upadla
To je báseň od Keatse?
Ne, to je Newman.
Už musím běžet.
Myslí si někdo, že George mohl zavraždit Susan?
Jo. Teď jsem nabyl toho dojmu.
- Jistěže ji zabil. - Tak si to nemyslím sám.
Dobře. Zpátky k práci.
Překlad titulků: A. M. Kroulík Frimlová