Я навчився дуже рівно гризти нігті.
Тепер навіть кусачки непотрібні.
Підрізати кусачками ж приємно.
Навіщо гризти їх, наче якийсь псих, коли в нас є елегантний пристрій?
А що, як ти в тюрмі?
-Гадаєш, їм не видають кусачки? -Ні, це ж зброя.
Знаєш, що справжня зброя? Ніготь великого пальця ноги.
Відростиш його протягом місяця, і в тебе є щось типу бритви.
Люблю тюрму.
Вона така захоплююча.
Ага. Може, колись це станеться.
Ви хочете знайти вірш про Сюзан?
Царство їй небесне.
Гадаю, це чудовий штрих до літератури фонду.
В тебе є улюблений поет?
Я люблю Флавмана.
-Кого? -Флавмана.
Ти маєш обрати вірша, оскільки ти добре знав Сюзан
в час, коли стався цей…
випадок.
РЕСТОРАН
-Він прочистив горло? -Так.
І що?
Він зробив це, коли казав: «Коли стався цей випадок».
Не розумію.
Джеррі, такий кашель - невербальний прояв сумніву.
Він гадає, я вбив Сюзан.
Допоможи мені, Рондо.
Котра зараз година?
-Чверть на другу. -Вже?
Маю зустрітися з Пем.
З книгарні. Як у вас справи?
Гаразд. Я не в захваті від неї.
А хотілося б бути хоч раз.
Де Елейн?
В неї Керол, Гейл та Ліса.
В них всіх тепер діти.
І якого біса всі пари завели дітей?
-Збереження виду. -Ага, авжеж.
-Мені просто цікаво… -Ні, не вбивав.
Гаразд.
Воно виходить з твоєї дитини, тому пахне, а не смердить.
Ну, це… Це мило.
Через материнство я почуваюся такою вродливою.
Елейн, ти повинна завести дитину.
Гей, знаєте…
Я їла білу рибу у «Барні Грінграсс»,
-і я… -Елейн…
переїжджай до Лонг-Айленду та заведи дитину.
-Я люблю місто. -Це місто - туалет.
Коли востаннє ти бачила мого Адамчика?
Ще у Гемптонс.
-В мене є фотографії. -Ні, дякую. Я…
Ти тільки подивися.
Елейн розповідала мені, як вона їла білу рибу.
Гадаєш, я помиляюся щодо Віка?
Тобі варто його перевірити. Утни з ним трюк Джеррі Льюїса.
-Джеррі Льюїса? -Чув, коли Джеррі пішов з засідання,
він навмисно лишив валізу з ввімкненим диктофоном.
І через п'ять хвилин повернувся, а потім слухав, що казали інші.
-Повна параноя. -Так.
-Мені подобається. -Ще б пак.
Гей, я Пем.
Ти, мабуть, Креймер.
Джеррі багато про тебе розповідав.
Я мала зустрітися з Джеррі. В мене вихідний.
Я працюю в книгарні.
Книжки.
Обережно.
-Гей, я запізнився. -Гей.
-Нічого, Креймер мене впустив. -Якщо поквапимося, встигнемо до кіно.
Гаразд. Рада була зустрічі.
В мене проблема.
Я зустрів жінку.
-Продовжуй. -Ну…
Вона подруга Джеррі.
Так, заборонене кохання.
Вона працює у книгарні.
-Її звати Пем. -Пем.
Не знаю її, але звучить дуже захоплююче.
Я навіть розмовляти при ній не можу.
Джеррі.
І що вона знайшла у Джеррі?
В неї така делікатна краса.
Джеррі не впізнає делікатну красу, навіть якщо гепнути його нею.
Але ж він мій друг.
І тому це трагедія.
Бо я вірю, на жаль для тебе,
кожному з нас судилася лише одна жінка.
Один ідеальний янгол, кого послали на цю землю.
Як це красиво, Ньюмане.
Один привабливий тюльпан,
який ми так невпинно шукаємо щодня,
і ти, мій друже, знайшов свого янгола.
Я впевнений.
Бо моє серце теж належить дівчині неймовірної краси…
якою, боюся, мені ніколи не заволодіти.
Я гадав, розмова про мене.
Точно.
Креймере, скажи Джеррі.
-Сказати? Не можу. -Ти маєш.
-Не стану. -Станеш.
«Елейн, заведи дитину».
Де поетичні журнали?
У «Нью-йоркері» є поезія.
Так, «Нью-йоркер».
Навіщо ти їх запрошуєш, коли вони тебе так бісять?
Вони мої подруги,
але вони поводяться, наче мати дитину - якийсь талант.
Ти ж хочеш дитину.
Навіщо? Бо можу?
Це життєва сила. Вчора я дивився шоу про молюсків.
Елейн, молюски подорожують з Аляски до Чилі,
просто щоб зробити іншого молюска. Гадаєш, ти краща?
Так, гадаю, я краща за молюска.
Пробачте, але я почув вашу розмову.
-Пробачте… -Ні-ні, я погоджуюся з вами.
Всі ці балачки про дітей.
-Так, наче ми змушені розмножуватися. -І кожен на це здатен.
Це вже заїжджена тема.
Скоро в мене буде вірш.
Все гаразд, Джордже?
Ні.
Не дуже.
Відколи померла Сюзан, в мене бувають гарні дні і погані дні.
Іноді…
я зациклююся на питанні.
Чому?
Чому Сюзан?
Чому не я облизував ті запрошення?
Чому я досі тут?
Я піду.
Цьогорічний ріст акцій…
Валіза.
Отже, Кевіне, якщо я не хочу дітей,
це робить мене поганою гуманісткою?
-Ні. -Бо коли дізнаєшся про мене більше,
побачиш, що я гарна гуманістка.
До речі, ти чудово працюєш.
Дуже дякую.
-Так? Я нічого? -Так.
Креймере.
Креймере, іди сюди, подивися на мого нового друга Кевіна.
В тебе…
-У тебе тут… -Так.
Я їв подвійне шоколадне морозиво.
-Все гаразд? -Так, буде.
Знаєш, в Джеррі буває таке, коли він погано виступить.
Певен, він поділиться цим з Пем.
Ні, це ненадовго.
-Тобто? -Він не в захваті.
Знаєш, той Джеррі Льюїс…
Люди думають, як такі процвітають?
Бо такі ідеї геніальні.
Диви. Що, в біса, сталося?
Весь бік пошкоджено…
і зламано замок.
-Наскільки ти його там лишив? -На п'ять хвилин.
-Що, в біса, сталося? -Ввімкни касету, може, підкаже.
Треба перемотати.
Гаразд.
Хтось помітив нігті Джорджа?
Так, вони виглядають, наче їх погризли довгоносики.
Тут спекотно. Відчини вікно.
Гей! Що ти робиш?
Боже!
Це все?
-Це все. -І що це дає?
Не знаю.
Джеррі. Можемо поговорити?
-Ми тут трохи зайняті. -Я хочу поговорити з Джеррі на самоті.
Чому я не можу це почути?
Бо воно тебе не стосується.
Якщо не стосується, тоді можу лишитися тут.
-Що ти надумав? -Це Пем.
-Пем? Що з нею? -Я закохався, Джеррі.
-Що? -Я в неї закохався.
-Невже? -Вона така реальна.
Вона може купити бекон та підсмажити вдома.
-Що це значить? -А її голос.
-А її ім'я? -Пем? Чарівне ім'я.
Пем.
Пем?
Пем!
-В неї гарне волосся. -Неймовірне.
Хоча я б замінив її бірюзову шпильку
на одну з тих шовкових резинок. Обожнюю їх.
Бачу, в тебе є певні смаки.
Я знаю, чого хочу, Джеррі.
В неї гарні ніжки.
Вона просто мрія. Але вона тобі не подобається.
Я б міг її полюбити. Ти привів гарні докази.
-Ні, не треба, Джеррі. -Я б міг.
-Ні, не треба. -Чому?
-Той голос, ніжки, бекон. -Що?
Гадаю, мені навіть подобається її ім'я. Пем.
Пем.
-Тепер він хоче її ще більше. -Трясця.
-Що мені робити? -Не відчаюйся, друже.
Я не дам твоєму коханню загинути. Тільки не як своєму.
Що, знову ти про себе?
Пробач.
Але кохання - це приправа з багатьма смаками
запаморочливих текстур та митей.
Якби ж я міг сказати таке в її присутності.
Так.
РЕСТОРАН
Я чую три чіткі звуки.
Низький гул…
а далі металічний скрип…
Так, я його чув.
А далі загадковий… грюк.
Справжня головоломка, га?
В мене з'явилося лише одне питання.
Чому не спитаєш в них, що сталося з твоєю валізою?
Вони не розкажуть, Елейн.
Вони гадають, що я вбив Сюзан.
І не думаю, що я їм подобаюся.
Та Пем. Я в захваті від неї.
В захваті? Відколи це?
Вчора, десь з шостої.
Влаштуємо подвійне? Я теж в захваті від свого.
Ви ж лише вчора познайомилися.
Так, але в нас однакова мета.
Стерильне існування, яке закінчиться з вашою смертю?
Так.
Ти віриш, він не хоче мати дітей?
-Так, авжеж. -Хлопець скаже все заради жінки.
Припини, він так би не вчинив.
Елейн, один раз я сказав жінці, що фраза «Пробачте мою французьку»
належить мені.
А я сказав, що не їм торт, бо він відразу йде мені у стегна.
А я, що з радістю проводжу час зі своєю родиною.
БРЕТАНОС
З твоїм виглядом і моїми словами ми створили ідеального звіра.
Гаразд.
-Гей, Креймере. -Гей, як ти?
Гей, як ти?
-Чудово. -Я теж.
Я теж.
-Це пахне «Пантіном»? -Це пахне?
-«Пантіном»! -«Пантіном»?
Мій шампунь. Так, це «Пантін».
Отримала безкоштовний зразок зі всяким поштовим мотлохом.
Не існує поштового мотлоху.
Всім потрібні чеки чи листівки…
Щоб доставити ці важливі листівки, потрібно стільки сили…
Ньюмане.
Що?
Людину…
Людину завжди приваблюють запахи.
Так, це точно.
Її букет пробив його затверділу…
-Луску -Луску
Та приголубила його сильне серце
Він вдихнув її палкі чари
Раніше, ніж встигло впасти взуття
Креймере, він такий чудовий.
Це вірш невідомого поету 20 сторіччя.
-Як його звати? -Ньюман.
Елейн, ти змінила моє життя.
Кевіне, ти можеш і далі розповідати, що не хочеш дітей,
але це звучить… Це звучить чудово, але…
Правда в тому, що я не знаю, чи ти це серйозно.
Вранці я зробив вазектомію.
Гадаю, ти все ж таки серйозно.
БРЕТАНОС
Я зайшов сказати,
що дуже радий нашим відносинам.
Дуже радий.
Це чудово.
Шовкова резинка.
Креймер.
Гей, Ньюман.
Гей, Джеррі.
Як Пем?
Пем? А тобі яка справа?
КНИГАРНЯ БРЕТАНОС
Бувай.
Хвилинку.
-Ньюмане, з мене досить. -Тихіше, Джеррі.
Не треба тобі зі мною так різко поводитися.
-Чому це? -Бо зараз…
Я твій єдиний шанс.
Ага.
Не вірю, що втрачаю Пем.
Знаю, як тобі…
Бо я теж втратив одну таку жінку.
-Я гадав, розмова про мене. -Так.
Мені твоя допомога не потрібна.
Жартуєш, жартун?
Гадав, зможеш маніпулювати тією чарівною жінкою,
наче якоюсь дурепою з клубу,
яка дивується кожному твоєму «спостереженню»?
Гаразд, Ньюмане.
Як тебе змусити припинити допомагати Креймеру?
Ти можеш дещо для мене зробити.
Іди ти.
Я про Елейн.
Елейн? А вона яким…
О ні.
Ви зустрічалися. Мені потрібна інформація.
Все, що мені допоможе.
Я знаю, що вона не хоче мати дітей.
Я гадав, ти сильніше зрадієш.
Знаю. Я не хочу дітей.
-Що це було? -Ну…
Кевіне, в мене є крихта сумніву. Не існує стовідсоткової впевненості.
Це на всі сто.
-Боже, завжди так зі мною. -Що?
Я чимось занадто захоплююсь, а потім перегинаю палицю.
-Справді? -Так.
Як минулого літа я дивився ТБ і побачив той водний мотоцикл.
Віддав чотири тисячі, а він валяється у мене в гаражі.
Знаєш, кумедно, але я теж така.
Якось, без причини я вирівняла своє волосся,
і всі ці прядки лежали весь час в мене на обличчі.
Іноді я думаю, що хочу дітей. І багато.
Іноді я хочу дуже коротко підстригтися.
Так, мені подобається коротке волосся.
-Так. -Так.
Це грубий варіант кімнати для наради.
Масштаб один до чотирнадцяти.
-Коли ти все це зробив? -Вчора. Взяв відгул.
Отже, від миті, коли я вийшов…
-Чекай. Це ти? -Так.
Гадаю, ти маєш бути «Ем-енд-Емсом».
Гаразд, байдуже!
Отже, те, що пошкодило,
воно було достатньо жорстким, щоб повністю зупинити запис.
-І? -Гаразд.
Це все, що є.
-Але ми це вже знали. -Так.
Просто підкинь ідею, що це, по-твоєму, може бути.
-Я не знаю, чи ти готовий. -Давай.
Я вважаю, що ось-ось стану жертвою
систематичного залякування та маніпуляції,
-яку… -Хвилинку. Ти правий, я не готовий.
-Так? -Це Пем.
Піднімайся. Це Пем. Тобі вже час.
Я не закінчив, Джеррі. Я продовжу розслідування.
Це все наче цибуля.
Чим більше шарів знімаєш,
тим сильніше смердить.
Що це було?
Ми гралися.
Слухай, я сьогодні мала довгу розмову з Креймером.
Річ в тому… Здається, я трохи в нього закохалася.
Я такий радий.
Мій світ зненацька має значення.
Ось в цього ти закохалася?
В мене почуття до обох вас.
В тебе почуття до нього? Ми ж споріднені душі.
А ми чому не можемо ними бути?
Джеррі, ти гадаєш, що Пем хоче бачити тебе батьком її дітей?
Дітей?
Хто щось казав про дітей? Я не хочу дітей.
В цій кімнаті є люди,
які були б раді ніколи не бачити цю валізу знов.
В цій кімнаті є люди,
які вважають, що можна знищити чужу річ…
і нічого не буде.
Ось що я про них скажу.
Вони не врахували цей мозок…
та цей диктофон.
-Джордже… -Ваша черга настане.
Спершу має прозвучати правда.
Гей, що ти робиш?
Боже!
Ось.
Звуки кажуть самі за себе.
Низький гул…
металічний скрип…
та грюк.
І чийсь викрик: «Боже!»
Почнемо з…
З вас, Вік.
Джордже, Квінн рухав стілець.
Він втратив рівновагу та крісло впало.
Мабуть, на твою валізу,
в якій навіщось лежав диктофон.
Гаразд.
З цим розібралися.
БЕРНАРД ВЕНДРОФФ, УРОЛОГ
-Що ви тут робите? -Робитимемо вазектомію.
-Навіщо? -Я - заради тебе.
-Що? -Що в тебе з волоссям?
Підрізала.
Трохи коротко.
Гадаєш?
А ти чому тут?
Кевін хоче зробити зворотню вазектомію.
-Зворотню? -Зворотню?
СВІТЛІЙ ПАМ'ЯТІ НАШОГО ДРУГА ВІКТОРА ВЕЙНА ГАРРІСА
Він вдихнув її палкі чари
Раніше, ніж встигло впасти взуття
Це вірш Кітса?
Ні, це Ньюмана.
Мені вже час.
Чи хтось ще вважає, що Джордж вбив Сюзан?
Так, я гадаю, що він її вбив.
-Точно, вбив. -Отже, не я один.
Гаразд. Повернемося до справ.
Переклад субтитрів: Fatun Volodymyr