Det är en magnifik gravsten.
De satte upp den i förmiddags.
Den är helt magnifik…
Jerry?
George…
Vi lämnar dig i fred med henne.
-Du vill säkert säga en del saker. -Nej, det behövs inte.
Det är säkert. Jerry…
Nej tack.
Och sen, efter allstar-uppehållet, gjorde vi rent hus med Orioles!
Fyra matcher, i Baltimore.
-Vad obekvämt! -Jag har inget emot kyrkogården.
Jag fattar varför folk gillar golf. Det är skönt att vara utomhus.
Vad sa du till dem egentligen?
Hennes död sker i skuggan av livet, hon är inte död om vi minns henne.
-Vad är det? -Star Trek 2.
-Khans vrede! -Kramer och jag såg den i går kväll.
Spock dör och de skjuter ut honom i det där stora solglasögonfodralet.
-Det var för jäkligt när Spock dog… -Ja.
Gravstenen är uppe. Jag har visat min aktning.
-Det är nog allt. -Är det över?
Jag har sörjt i tre långa månader. Sommarmånader, dessutom!
Nu kan George vara George igen.
-Vi kan väl gå på bio? -Ja! Det passar George.
-Jag har min kampsportslektion. -George ska gå på bio!
-Hur går karatekursen? -Det är en strävan efter harmoni.
-Fast med slag och sparkar… -Karate sitter inte här.
Det sitter här och här.
-Och här… -Jag hämtar Elaine på flygplatsen.
-Har hon varit bortrest? -I Mexiko i sex veckor!
Men vi såg ju fyrverkeriet häromdan.
Det var den fjärde juli.
Jag sticker. Sen vill jag inte se dig här, här eller här!
Otroligt! Sex veckor på resande fot i Mexiko för Petermans pengar.
Fick ni några idéer för katalogen?
Hade det inte räckt med att titta på Viva Zapata?
-Du har ingen respekt för mitt jobb. -Nej!
Vad har hänt här? Hur mår din fästmö?
-Vad då? -Jeannie, din fästmö.
Jaså, det. Du vet…
-Ut med språket, Jerome. -Det går fort.
För en månad sen åt vi lunch här och plötsligt sa båda två…
Jag avskyr dig!
Vi ses.
Det var den första verkligt ömsesidiga brytningen nånsin.
Ingen ånger.
-Du har aldrig känt ånger. -Jag vet, det känns inte bra…
Dina föräldrar blev säkert ledsna. Du har väl inte sagt det än?
Jag trängde mig fram. Där under mig låg Victoriasjöns glittrande vatten.
För tusan! Säg bara vilken produkt det gäller.
En tvättlapp.
Inga tvättlappar!
Mr Peterman, jag har en bra idé till en hatt.
Halsen känns som en jätteapas knytnäve!
Den förenar det gamla Mexiko med den fräcka storstaden.
Jag kallar den storstadssombrero.
Inga päron…
-Mr Peterman? -Inga äpplen.
Var är min ananas?
-Är allt väl, mr Peterman? -Jadå, fortsätt bara.
Det är affärsmän som tar siesta.
Det är en storstadssombrero… Mr Peterman?
Jag känner nåt jag inte känt på länge.
-Stolthet? -Nej, fullständig frihet!
-Du är din egen chef nu. -Jag tänker vara ute hela natten!
Jag vill bita i en jätteost som om det var ett äpple!
Herregud…
Det är Dolores. Mulva!
-Jerry! -Hej, Dolores.
George, du kommer ihåg Dolores.
-Så du har förlovat dig? -Ja, men det höll inte.
Så synd. Vi borde träffas nån gång.
-Vi ses! -Hej då, Dolores.
-Jag trodde Mulva avskydde dig. -Jag med.
Det var säkert förlovningen. Jag har visat att jag kan gå hela vägen.
-Hela vägen? -Deras hela vägen!
-Jag luktar ansvar. -Jag var förlovad i ett helt år.
-Du luktar ännu mer. -Jag känner nåt annat!
-Mr Peterman på ettan. -Hur mår ni?
Jag är helt utbränd!
Jag är lika karg som månens yta. Jag kan inte göra katalogen längre.
-Vem ska göra den? -Varför inte du?
-Varför just jag? -Det kan man undra…
-Ni kan inte ge er av. -Det har jag redan gjort.
-Jag är i Burma! -Burma?
Nu heter det Myanmar, men det är alltid Burma för mig.
Lycka till.
Du på motorcykeln, sälj en av dina meloner till mig!
-Var då? -Burma.
Han vill att jag tar över. Jag kan inte bestämma.
-Nej, absolut inte. -Jag kan inte ge order.
-Jag borde inte få sköta katalogen. -Du borde inte få jobba med den!
-Vad är det? -Peterman har smitit till Burma.
-Myanmar. -Det billiga apoteket…?
Jag kan inte ta hand om katalogen.
Kan inte? Vad menar du? Är jobbet för svårt?
Har du ingen erfarenhet? Är du inte tillräckligt smart?
Var är ditt självförtroende?
Jag ska berätta en sak. När jag började med karate…
Då fick jag inget stöd. Inte av honom, inte av Newman!
Första gången jag sparrade var jag livrädd. Benen var som nudlar!
Sen vände jag mig inåt och hittade mitt katra.
Själen, ens väsen som säger "jag klarar det"!
Sammy Davis hade det.
Jag lyssnade på mitt katra och nu dominerar jag dojon.
Jag är bäst i klassen.
Jag har sett Peterman leda företaget.
Jag vet hur man gör. Ett par byxor, en fånig historia - det klarar jag!
Följ ditt katra så klarar du allt.
Iväg med dig nu!
-Hon klarar sig fint. -Inte alls.
Öppna, Kramer!
Mamma väntar i bilen.
-Har ni lektion samtidigt? -Nej, vi går i samma klass.
-Vad menar du? -Han slog mig nästan!
-Slåss du mot barn? -Alla står på samma nivå.
Han är nio år! Du kan vrida nacken av honom.
Vi samåker.
-Tack för juicen. -Kan vi köpa glass på hemvägen?
Snälla!
-Tar du över? -Det stämmer.
Ge mig fyra idéer var klockan 18. Nej, sex idéer klockan 16.
Sätt fart nu!
Är ni klara? Inta era positioner.
Börja!
Vinnaren!
Det är öppet!
-Hej, George. -Stig in!
Vi försökte ringa, men det var upptaget.
Slå er ner. Ta lite ost.
-Vi vet att det har varit jobbigt. -Ja, mycket jobbigt…
För oss med. Det är fruktansvärt när föräldrar överlever barnen.
Hoppas mina föräldrar dör långt innan mig!
Därför vill vi bilda en stiftelse för att bevara minnet efter Susan.
Underbart!
-Vi vill förstås att du deltar. -Ja…
-Hur då? -Du ska sitta i styrelsen.
Toppen!
Men jag har så mycket att göra i Yankees…
Oroa dig inte, stiftelsen följer ditt schema.
Kvällar, helger, när du är ledig.
Det är helt otroligt!
Det är tack vare din vän Jerry.
Han sa: "Hon är inte död om hennes skugga…"
-Vad var det? -Nåt om en väg och ett ljus…
Vem fan vet?
Ditt förhållande med Susan behöver inte ta slut.
-Du kan väl tacka Jerry från oss? -Så fort jag ser honom!
-Är allt bra? -Ja, jag ska träffa Mulva.
-Khans vrede… -Visst var den bra?
Var det nåt med att hitta sin väg i skuggan?
Nej. "Hon är inte död om vi minns henne."
Just det! Det är repliken
som förstörde mitt liv.
Problem?
De har startat en stiftelse och jag måste sitta i styrelsen!
Jag var fri, livet var som en dröm!
Jag hade bar överkropp och åt på en jätteost!
Jag måste säga att det stör mig
att du ser en ostbit som ungkarlens paradis.
-Jag är fast igen. -På grund av Khans vrede?
Det var den bästa av filmerna.
George?
Wyck Thayer, stiftelsens ordförande.
-Wink? -Wyck!
-Familjen Ross har gott om pengar. -Jag vet att de har en del.
Mer än en del pengar, massor av pengar.
De hade tänkt ge en ansenlig del till dig och Susan efter bröllopet.
Så om Susan och jag hade… Om inte kuverten varit…
-Då hade vi… -Ja.
-Och nu? -Nej.
Allt går till stiftelsen, det här huset med.
-Det här huset? -Det var er bröllopspresent.
-Och nu? -Nej.
Det går till stiftelsen.
Susan betydde mycket för dig. Det kan inte vara lätt.
Lita på det!
-Vem gjorde slut? -Det var ömsesidigt.
Alla vet att det inte går till så. Säg som det är.
Det var så!
Jag trodde att du hade mognat, men så var det tydligen inte.
Jag kan inte säga emot, men faktum kvarstår…
Mulva!
-Ett samtal från Elaine Benes. -Helt otroligt…
Jerry!
Gissa vem som gjort klart sin första J. Peterman-katalog?
-Hur ser den ut? -Den är så läcker!
Trodde du på att båda gjorde slut?
Nej, ingen går på det. Du borde inte köra med det.
-Jag måste göra lite research… -Jag snackar!
Jag har alltid tyckt att Kramer var en riktig jöns,
men han trodde på mig. Det gjorde inte du.
Så han är ingen jöns, du är en jöns.
-Är jag en jöns? -Ja, du är en riktig jöns!
Kramer tränar karate just nu.
-Jag åker nog dit och tackar honom. -Precis vad jag tänkte!
-Vad gör du? -Dominerar.
Du sa inte att du slåss mot barn.
Det är inte storleken utan raseriet.
Var det härifrån du fick allt nonsens om katra?
Nej, det kommer från Star Trek 3.
Sökandet efter Spock.
Jerry tycker att Khans vrede är bättre, men…
Din jöns!
Fråga åtta. Min fästmö har lämnat mig för en annan man.
Gör det mig mer sympatisk, mindre sympatisk eller lika sympatisk?
-Mer. -Mindre.
-Lika. -Är vi klara snart?
-Din mamma skulle ju träffa oss här. -Hon fick ändrade planer.
Vad gör ni? Timmy, Clara…
Vilket träningspass, va?
Nu avslutar vi det!
Pappa, ät inget som du har fångat i dammen.
Jag måste sluta nu.
Jag ska inte gifta mig, säg det till mamma!
-Var du i dojon? -Ja.
-Hur är det med självförtroendet? -Borta.
Vem är en jöns?
Än sen då? Du fick ut katalogen, hur dålig kan den vara?
-Vad är det? -Storstadssombreron.
-Jag satte den på omslaget. -Ingen tittar på omslaget…
-Vad har hänt? -Jag fick stryk.
Du skulle sett deras rasande blickar.
Och deras hårda små knytvävar!
Vad är det?
Det nya omslaget på katalogen. Elaines val, vi gratulerar henne.
Det är ditt fel! Du sa att jag kunde leda firman.
Då hade jag helt fel!
Vi ses.
Vaya con Dios…
-Ska du och George gå ut senare? -Nej, han är fast på stiftelsen.
Du borde hjälpa honom, han är änkeman.
Vänta lite!
Strandhuset, 48 tunnland. South Hampton. Det är värt en del.
-Hade jag haft tillgång till det? -Javisst.
Och nu? Nej…
Jag gör research på fiket. Din story är bäst.
Det med änkeman slår allt! När kommer du därifrån?
Wyck, är vi nästan klara här?
Nej, inte ens i närheten!
Jag kan inte gå.
Två söta tjejer sitter vid disken och äter panerad ost. Ost, George!
Nästa punkt: Susans docksamling.
Uppskattat värde: 2,6 miljoner.
Ska vi ta docka för docka?
Till minne av vår vän Marjorie Gross
Det var inget ovanligt. Varje eftermiddag i 24 år
har jag stängt dörren och tagit en tupplur.
Men sen ger min fru mig en storstadssombrero
och sen hamnar jag på gatan!
Samma här. När jag vaknade satt uppsägningen i brättet!
Dumma J. Pendleton.
Det är Peterman, J. Peterman.
Tänk att en hatt skulle förstöra mitt liv!
Undertexter: Kenneth Johansson