8. JUNI 1964 - 16. MAI 1996
Det er en fantastisk gravstein.
De satte den opp i morges.
Den er helt fantastisk...
Jerry?
George...
Vi lar deg være alene med henne.
-Du vil sikkert si enkelte ting. -Nei, det trengs ikke.
Det er sant. Jerry...
Nei takk.
Og så, rett etter all-star, gjorde vi rent bord med Orioles!
Fire kamper...i Baltimore.
-Så forferdelig! -Jeg har ikke noe imot kirkegårder.
Nå forstår jeg hvorfor folk liker golf. Det er deilig å være utendørs.
Hva sa du egentlig til dem?
Hennes død hendte i livets skygge, hun er ikke død om vi husker henne.
-Hva er det? -Star Trek II.
-Wrath of Khan. -Kramer og jeg så den i går kveld.
Spock dør, og de skyter ham ut i det digre solbrilleetuiet.
-Det var for jævlig da Spock døde... -Ja.
Gravsteinen er oppe. Jeg har vist henne respekt.
-Det er visst alt. -Er det over?
Jeg har sørget i tre lange måneder. Sommermåneder, til og med!
Nå kan George være George igjen.
-Skal vi ta en tur på kino? -Ja! Det passer for George.
-Jeg må på kampsporttime. -George skal på kino!
-Hvordan går karatekurset? -Det er en streben etter harmoni.
-Bare med slag og spark... -Karate sitter ikke her.
Det sitter her...og her.
-Og her... -Jeg henter Elaine på flyplassen.
-Har hun vært bortreist? -Hun har vært seks uker i Mexico!
Men vi så jo fyrverkeriet her om dagen...
Det var den 4. juli.
Jeg stikker. Etterpå vil jeg ikke se deg her, der eller her!
Utrolig! Seks uker på reisefot i Mexico for Petermans penger.
Fikk dere noen ideer til katalogen?
Kunne dere ikke bare ha sett på Viva Zapata?
-Du har ikke respekt for jobben min. -Nei!
Hva har hendt her? Hvordan er det med forloveden din?
-Hvem da? -Jeannie, forloveden din?
Å ja, det. Du vet...
-Ut med språket, Jerome. -Det er ikke mye å si.
For en måned siden spiste vi lunsj her, og plutselig sa vi begge to...
Jeg avskyr deg!
Vi ses.
Det var det første gjensidige bruddet jeg har opplevd!
Ingen anger og skyldfølelse.
-Du har aldri følt anger. -Jeg vet det, det føles ille...
Foreldrene dine ble sikkert lei seg. Du har nok ikke sagt det ennå?
Jeg trengte meg fram. Under meg lå Victoriasjøens glitrende vann.
Herregud. Bare si hvilket produkt det gjelder!
En skureklut.
Ingen skurekluter!
Mr. Peterman, jeg har en god idé til en hatt.
Nakken min føles som knyttneven til en kjempeape!
Den forener det gamle Mexico med den frekke storbyen.
Jeg kaller det en storbysombrero.
Ingen pærer...
-Mr. Peterman? -Ingen epler.
Hvor er ananasen min?
-Alt i orden, Mr. Peterman? -Ja visst... Bare fortsett.
Det er forretningsmenn som tar siesta.
Det er en storbysombrero... Mr. Peterman?
Jeg føler noe jeg ikke har følt på lenge.
-Stolthet? -Nei, total frihet!
-Du er din egen sjef nå. -Jeg skal være ute i hele natt!
Jeg vil ta en bit av en kjempeost som om den var et eple!
Herregud...
Det er Dolores. Mulva!
-Jerry! -Hei, Dolores.
George, du husker vel Dolores?
-Så du har forlovet deg? -Ja, men det holdt ikke.
Så synd. Vi må finne på noe en kveld.
-Vi ses! -Ha det, Dolores.
-Jeg trodde Mulva mislikte deg. -Jeg også!
Det var nok forlovelsen. Jeg har vist at jeg kan stå hele løpet ut.
-Hele løpet? -Hele løpet deres!
-Det dufter ansvar av meg. -Jeg var forlovet i et helt år.
-Det dufter enda mer av deg. -Jeg føler noen helt annet!
-Mr. Peterman på linje én. -Hvordan er det med deg?
Jeg er totalt utbrent!
Jeg er skrinn som månens overflate. Jeg kan ikke lage katalogen lenger.
-Hvem skal gjøre den da? -Hva med deg?
-Hvorfor nettopp jeg? -Det kan man spørre seg...
-Du kan ikke bare dra. -Det har jeg allerede gjort.
-Jeg er i Burma! -Burma?
Nå heter det Myanmar, men det vil alltid være Burma for meg.
Lykke til, Elaine.
Du på motorsykkelen! Selg en av melonene dine til meg!
-Hvor da? -Burma.
Han vil at jeg skal ta over! Jeg kan ikke være sjef.
-Nei, absolutt ikke. -Jeg kan ikke gi ordrer.
-Jeg er ikke kvalifisert til det! -Du er overhodet ikke kvalifisert!
-Hva er det? -Peterman har stukket til Burma.
-Myanmar. -Det billige apoteket?
Jeg kan ikke ta meg av katalogen.
Kan ikke? Hva mener du? Er jobben for vanskelig?
Har du ikke nok erfaring? Er du ikke tilstrekkelig gløgg?
Hvor er selvtilliten din?
Jeg skal fortelle deg noe. Da jeg begynte med karate...
Jeg hadde ingen støtte. Ikke av ham og ikke av Newman!
Første gang jeg sparret, var jeg livredd. Bena var som nudler!
Så vendte jeg meg inn i meg selv og fant mitt katra.
Sjelen, den delen av en som sier: "Jeg klarer det!"
Sammy Davis hadde det.
Jeg lyttet til mitt katra, og nå dominerer jeg dojoen.
Jeg er best i klassen.
Jeg har sett Peterman drive selskapet.
Jeg vet hva man gjør. Bukser, en dum historie...jeg kan klare det!
Følg ditt katra og du kan klare alt.
Ut herfra med deg!
-Hun vil klare seg fint. -Ikke i det hele tatt.
Åpne, Kramer!
Mamma venter i bilen.
-Har dere time samtidig? -Nei, vi går i samme klasse.
-Hva mener du? -Han slo meg nesten!
-Kjemper du mot barn? -Alle er på samme nivå.
Han er ni år! Du kan vri nakken om på ham!
Vi kjører sammen.
-Takk for jusen. -Kan vi kjøpe is på hjemveien?
Vær så snill!
-Tar du jobben? -Det er riktig.
Gi meg fire ideer hver klokken seks. Nei, seks ideer til klokken fire!
Opp med farten!
Er dere klare? Innta posisjonene.
Begynn!
Vinneren!
Døren er åpen!
-Hei, George. -Kom inn!
Vi prøvde å ringe, men det var bare opptatt.
Slå dere ned. Ta litt ost.
-Vi vet du har hatt det vanskelig. -Ja, veldig vanskelig...
For oss også. Det er forferdelig når foreldre overlever barna sine.
Ja. Jeg håper foreldrene mine dør lenge før jeg gjør!
Vi vil gjerne danne en stiftelse for å bevare minnet om Susan.
Så vakkert!
-Vi vil selvsagt at du skal delta. -Ja...
-Hvordan? -Du skal sitte i styret.
Flott!
Men jeg har så mye å gjøre i Yankees...
Ikke tenk på det, stiftelsen kan følge ditt tidsskjema.
Kvelder, helger, når du har litt fri.
Det er helt fantastisk!
Du kan takke din venn Jerry.
Han sa: "Hun er ikke død om skyggen hennes..."
-Hva var det nå igjen? -Noe om en måte og et lys...
Hvem pokker vet?
Forholdet ditt til Susan trenger ikke ta slutt.
-Du kan vel takke Jerry fra oss? -Så fort jeg ser snurten av ham!
-Er alt i orden? -Ja, jeg skal møte Mulva.
-Wrath of Khan... -Var den ikke bra?
Var det noe med å finne sin vei i skyggen?
Nei. "Hun er ikke død om vi husker henne."
Nettopp! Det er replikken...
...som ødela livet mitt.
Problemer?
De har dannet en stiftelse, og jeg må sitte i styret!
Jeg var fri, livet var som en drøm!
Jeg hadde bar overkropp, og spiste på en diger ost!
Jeg må si at det plager meg litt
at du ser på en stor ostebit som ungkarens paradis.
-Jeg sitter fast igjen! -På grunn av Wrath of Khan?
Det var den beste av filmene.
George?
Wyck Thayer, stiftelsens formann.
-Wink? -Wyck!
-Familien Ross har en stor formue. -Jeg vet at de har litt, ja.
De har mer enn litt, de har massevis av penger.
De ville gi et betydelig beløp til deg og Susan etter bryllupet.
Så hvis Susan og jeg hadde... Hvis konvolutten ikke var...
-Da hadde vi... -Ja.
-Og nå? -Nei.
Alt går til stiftelsen. Til og med dette huset.
-Dette huset? -Det var bryllupsgaven deres.
-Og nå? -Nei.
Det går til stiftelsen.
Susan betydde mye for deg. Det kan ikke være lett.
Stol på det!
-Hvem gjorde det slutt? -Det var gjensidig.
Alle vet at sånt ikke er mulig. Si det som det er.
Det er helt sant som jeg sier!
Jeg trodde du hadde modnet litt, men slik er det tydeligvis ikke.
Jeg kan ikke motsi deg der, men faktum er...
Mulva!
-En samtale fra Elaine Benes. -Dette er utrolig!
Jerry!
Gjett hvem som har gjort ferdig sin første J. Peterman-katalog?
-Hvordan ser den ut? -Den er så lekker!
Trodde du det jeg sa om bruddet mitt?
Nei, ingen går på sånt. Du bør ikke si det til noen.
-Jeg må visst undersøke litt... -Jeg prater!
Jeg har alltid ment at Kramer var litt av en gjøk,
men han trodde på meg. Det gjorde ikke du.
Derfor er han ikke en gjøk, det er det du som er.
-Er jeg en gjøk? -Ja, du er en skikkelig gjøk!
Kramer trener karate akkurat nå.
-Jeg drar nok dit og takker ham. -Det var det jeg tenkte på!
-Hva er det du gjør? -Dominerer.
Du sa ikke at du slåss mot barn.
Størrelsen betyr ikke noe.
Var det her du plukket opp alt det katra-tullet?
Nei, det tok jeg fra Star Trek III.
The Search for Spock.
Jerry synes at Wrath of Khan er bedre, men...
Din gjøk!
Spørsmål åtte: Min forlovede har forlatt meg for en annen mann.
Gjør det meg mer sympatisk, mindre sympatisk eller like sympatisk?
-Mer. -Mindre.
-Det samme. -Er vi ferdige snart?
-Skulle moren din møte oss her? -Hun forandret planer.
Hva gjør dere? Timmy, Clara...
Litt av en treningsrunde i kveld?
Nå skal vi avslutte den!
Pappa, ikke spis noe som du har fanget i dammen.
Jeg må legge på.
Jeg skal forresten ikke gifte meg, si det til mamma!
-Var du innom dojoen? -Ja.
-Hvordan er det med selvtilliten? -Borte.
Hvem er en gjøk?
Og hva så? Du fikk ut katalogen, hvor dårlig kan den være?
-Hva er det? -Storbysombreroen.
-Jeg fikk den inn på forsiden. -Ingen ser på...forsiden...
-Hva har hendt? -Jeg fikk juling.
Du skulle sett de rasende blikkene deres og de harde små knyttnevene!
Hva er det?
Den nye forsiden av katalogen. Elaines valg, vi gratulerer henne.
Det er din feil! Du sa at jeg kunne drive firmaet!
Da tok jeg visst helt feil!
Vi ses.
-Skal du og George ut senere? -Nei, han jobber i stiftelsen.
Du bør hjelpe ham litt. Han er tross alt enkemann!
Vent nå litt!
Strandhuset, 200 mål. South Hampton. Det er verdt litt.
-Ville jeg hatt tilgang til det? -Selvfølgelig.
Og nå? Nei...
Jeg sitter på kaffebaren! Storyen din er best!
Enkemann-historien slår alt! Når kommer du deg derfra?
Wyck, er vi ferdige snart?
Nei, vi er ikke engang i nærheten!
Jeg kan ikke gå herfra.
To søte jenter sitter ved disken og spiser ostesmørbrød. Ost, George!
Neste sak: Susans dukkesamling.
Beregnet verdi, 2,6 millioner.
Skal vi ta dukke for dukke?
Til minne om vår venn Marjorie Gross
Det var ikke særlig uvanlig. Hver ettermiddag i 24 år
har jeg lukket kontordøren og tatt en liten lur.
Min kone ga meg en storbysombrero,
og jeg ble kastet på gaten!
Samme her. Da jeg våknet, satt oppsigelsen i hattebremmen.
Dumme J. Pendleton.
Det er Peterman, J. Peterman.
Tenk at en hatt skulle ødelegge livet mitt!
Tekst: Lene L. Kjølner