V nemocnici vás léčí ležením v posteli.
Ať už je člověku cokoli, lehnout.
Doktoři neřeknou: "Váš stav není tak zlý, jak jsme se původně domnívali.
Chceme, abyste se na týden až deset dní opřel o futra.
Uvidíme, co to udělá."
Že? Vždycky je to postel. Tedy kromě pohotovosti, tam je to židle.
Postřelili vás, pobodali vás, přejelo vás auto, posaďte se.
Nemocniční personál se skládá z velmi zajímavé
směsky kultur a etnik.
Je to tam jako ve zpravodajském týmu.
Doktor je moderátor. Má bílé vlasy a vede to tam.
Sestra je jako hlavní reportérka.
Posloucháte ji, ale nakonec je to: "A nyní zpět k doktorovi."
A lapiduchové nosí jídlo a bažanty
a ti jsou jako sport a počasí.
Potom se ukázala hlavička a já křičím.
A můj bratr, který to celé točil, zezelenal.
Oči se mu protočili vzhůru a odpadl. Upustil kameru, ta se rozbila
a pak vyletěla placenta.
- A doktor povídá... - Hej, díky. To už stačilo.
Koukněte se na něj. Ten si ale dává.
Saje, jako by se neměl dožít zítřka.
Cuc, cuc, cuc.
Jo, jo, jo.
- Podívej se na to, Jerry, koukni se. - Jo, viděl jsem. Viděl jsem to.
- Nedělá ti to problémy? - Ne, ne.
Problémy? Vůbec ne.
Žena mého kamaráda má venku prsa. Proč bych s tím měl mít problémy?
Podívejte se na něj.
- Jak dlouho to potrvá? - Rok, dva.
Bez přestávky?
- Potom přijde odstavení. - Po sání je odstavení?
- Nejprve sání, pak odstavení. - Odstavit je třeba.
- Odstavit se musí. - Musíte odstavit.
- Co říkáš na to parkovací místo? - Jo. Viděl jsem ho.
Otevřete dveře od auta, bum, jste v nemocnici.
Lepší místo nenajdete.
Jsem rozjetý. Jo. Ta parkovací místa nacházím jen silou vůle.
Georgi.
Možná by to miminko chtělo to místo vidět.
Pozitivní, povznášející fakt do začátku jeho života.
Ještě pořád se dá ve městě najít dobré parkovací místo, když se snažíš.
Kde je Kramer? Neměl by tu už být?
- Dali jste mu správné číslo pokoje? - Jo, 1397.
1937.
1937, 1937.
- Promiňte. - Jo?
- Nevíte, kde je výtah? - Hned za rohem.
1937.
Bože.
To je prasečí muž.
Prasečí muž.
Takže, Jerry, Elaine, chtěli bychom vás o něco požádat.
To musíte vidět.
Zaparkoval jsem ve stejné vzdálenosti od auta přede mnou i za mnou.
Mohl bys už ztichnout?
Domů jedu taxíkem. To už se nedá vydržet.
Pokračuj, Stane. Omlouvám se za to.
S Myrou si přejeme, abyste s Elaine byli Stevenovými kmotry.
- Já? Kmotr? - Ano.
Nikdy nejdi proti rodině, Elaine.
- Cože? - Ahoj.
Právě jsem viděl prasečího muže. Prasečího muže.
Spal, najednou se probudil a podíval se na mě
a vydal příšerný zvuk, jako:
Kramere, o čem to mluvíš?
Mluvím o prasečím muži.
Vešel jsem do nesprávného pokoje a on tam byl.
- Prasečí muž? - Prasečí muž.
Napůl prase, napůl muž.
To je skvělé, Kramere.
Nic, řekněte nám, co kmotrovství vlastně obnáší.
Elaine, nikdy se mě neptej na mou práci.
Kmotr?
Nejdůležitější je pomoc s obřízkou.
- Obřízka? - Obřízka?
- To jako obřízka? - Jo.
To nedoporučuju.
Víš, Kramere, je to tradice.
Jo, totéž platilo pro obětování panen na usmíření bohů,
ale už to neděláme.
No, možná bychom měli.
Hej.
Proč se ti lidi motají kolem mého auta?
- Nevím. - Možná obdivují tvoje místo.
Dívají se nahoru.
Hej, tam na střeše je chlap.
Ten se mě ptal, kde je výtah.
Bože, doufám, že nechce skočit... Panebože!
Moje auto!
Mohel? Co je mohel?
Mohel je člověk, který provádí obřízku.
A kde mám jako toho mohela najít?
Motel, model...
Jak se hledá mohel?
Najít mohela nic není. Kdejaký idiot ti najde mohela.
Já musím to miminko držet, když to dělají.
To je těžká práce. Jak by se ti to líbilo?
Hej, Jerry. Už jsi ho někdy viděl?
- Jako ten, který nebyl...? - Jo.
Ne, ty?
Jo.
Co na to říkáš?
Neměl tvář, neměl osobnost.
Byl jako marťan.
- Ale to je jen můj názor. - Jasně.
Takže, mám odhad.
Oprava střechy bude dražší než samotné auto.
Dnes jdu za vedením nemocnice.
Někdo to zaplatí, a já to nebudu.
Jsi v háji.
Já vím.
Skokan skočí z výšky 20 pater a přistane přímo na střeše.
To jsem tam měl nakreslený terč?
To nemohl mířit půl metru vedle?
Dopadnout na chodník. Ten patří městu.
A já musím najít mohela.
Podívejme se na naši malou Elaine.
Chodila na ty nejlepší školy na východním pobřeží,
účastnila se jezdeckých soutěží, debutantských plesů.
A podívejte se na ni dnes.
Najímá mohely.
Jo!
- Co je? - Jsi v pořádku?
Nikdy nepochybujte o mých instinktech, protože jsem s nimi v dokonalém souladu.
- Podívejte se. Hele. - Co?
"Nemocnice obdržela grant na výzkum DNA.
Vláda dotuje genetický výzkum v místní nemocnici." A co jako?
Prasečí muž, baby, prasečí muž.
Jestli ještě jednou uslyším o tom prasečím muži...
Hej, říkám ti, ten prasečí muž žije.
Vláda provádí pokusy s prasečími muži od 50. let.
Necháš už toho? To, že v nemocnici provádí výzkum DNA,
neznamená, že tam tvoří mutované prasečí muže.
Jerry, probuď se laskavě. Je to vojenská záležitost.
Určitě tam tvoří armádu prasečích válečníků.
Něco vám povím. Byl bych rád, kdyby prasečí muži existovali.
Kdyby se jich pár procházelo po ulici, hned bych všem připadal hezčí.
Kdyby mi chtěl někdo někoho dohodit, řekl by:
"Hej. Aspoň to není prasečák."
Věř mi, spousta žen by na ty prasečí muže letělo.
Je jedno, o jakou deformaci jde, vždy se najde pár úchylů, které to přitahuje.
"Ten ocásek mě fakt nažhavuje."
- Tak to by stačilo. - Copak, nezajímá tě to?
Ne, je to fascinující, ale uděláte mi laskavost?
Mohli byste mi zbytek té diskuse,
jak ženy milují prasečí muže, nahrát?
Poslechnu si to, až zase někdy přijdu.
Musím jít hledat mohela.
Víš, Elaine, měli byste to odvolat.
Je to barbarský rituál.
No, možná jednou, až se tu budou volně prohánět prasečí muži,
to ustane, Kramere.
Do té doby, hlavy dolů.
- Kramere, není to otázka hygieny? - To je pověra.
Navíc to zpříjemňuje sex.
Jo. A v čem by mi to jako pomohlo?
- Georgi, tys už nějaký viděl? - Jo, u spolubydlícího na výšce.
Jo? Co na to říkáš?
Zvykl jsem si na to.
Dobře, chci vidět toho prasečího muže. Ukaž mi ho.
Neboj se. Já ti ho ukážu. Navždy tě to změní.
Možná je to chlap s takovým nosem:
Spousta lidí má takové nosy.
Nejsou to prasečí lidi.
Věř mi, Jerry. Někde tady v této nemocnici
škemrá chudáček ukvičený prasečí muž o pomoc.
Jo, jestli uslyším kvikot ubožáka, tak padám.
Žádného prasečího muže nevidím.
Vidím jen lidi, lidi, lidi.
- Počkej. - Co?
To nic, to je George.
Vedení je na třetím patře. Sejdeme se u auta.
Počkej, Georgi. Máš v autě místo pro prasečího muže?
Prasečí muž pojede autobusem.
Georgi, kdyby měl prasečí muž auto, svezl by tě.
Jak to víš? Co kdyby měl jen dvousedadlové?
Buď rozumný, Georgi.
Něco ti povím. Když toho prasečího muže najdete, tak ho tam narveme.
- Tak zatím. - Jo.
- Pane, Costanzo, pojďte dál. - Děkuji.
Bylo to pro naši nemocnici pár velmi krušných dnů.
Doktoři, pacienti, všichni jsou...
zarmoucení tou nešťastnou událostí.
Rád se k nim přidám.
Hrozné. Proletěl kolem dětského křídla.
Všechny ty nemocné děti, které se dívaly z okna,
jsou tou událostí traumatizované.
Mysleli si, že létá. Znáte děti.
"Hele, létající muž. Létající muž!"
A pak... plác.
A proto jsem tady.
Kvůli tomu "plác".
Víte, paní Sweedlerová... Nebo nemocniční úřednice Sweedlerová?
- Paní Sweedlerová stačí. - Paní Sweedlerová. Děkuji.
Víte, ta nehoda mě zasáhla velmi...
velmi osobně.
- Jakpak to? - Ano, no, víte...
ten zesnulý...
dopadl na mé auto.
K tomu plácnutí... jak tomu říkáte, došlo na střeše mého vozu.
Jistě, musím uznat, že...
kdyby to byl kabriolet,
mohlo to celé dopadnout jinak.
Ale já jsem na kabriolety nikdy moc nebyl,
kvůli mé plešatosti a tak.
Ale já znám plešaté muže s kabriolety.
Nosí čepici.
Ano, ale pak je všechno stažené dozadu a je to... Nic.
To poškození, bohužel...
učinilo z mého jinak bezvadného automobilu nepojízdnou trosku.
Ano, to je ale smůla.
Ano. Smůla. Přesně tak bych to nazval.
Paní Sweedlerová, ve vší úctě a vážnosti
a po zvážení všech okolností celé situace...
se nemohu zbavit pocitu...
že nemocnice nese jistou míru zodpovědnosti
za náhradu škody stále žijící oběti
této příšerné, příšerné tragédie.
- Pane Costanzo. - Ano.
Muž ukončil svůj život šíleným skokem...
- Ano. - ... a vy z toho chcete hamižně,
bezcitně profitovat?
No, profitovat...
Myslím, že z odhadu škody uvidíte, že na tom nijak nevydělám.
Možná je to hodně, ale...
Ven. Okamžitě odejděte.
Vypadněte z mé kanceláře.
- Má vám tu nechat...? - Ven!
Tady to je.
Moment, promiňte.
Co se stalo s tím mužem, který tu byl?
- Nevím, o čem mluvíte... - Ale víte. Měl:
- Byl to... - Ne.
Nic vám to neříká?
- Pane... - Počkat, hele, já vím, co se tu děje.
Kvik, kvik.
Když dovolíte, mám pacienty...
Poslyš, ty podvodníku.
V tom pokoji byl napůl muž a napůl prase.
- Kde je? Kde je? - Cože napůl?
Víš, co tím myslím! Vepřové. Klobásy.
"To je vše, přátelé."
Myslím, že ho pustili domů.
Dobře.
- Lže. - Tak dost, Kramere, to už stačilo.
- Musím najít George. - Dobře, jdi napřed.
Kramere.
- Kde je mohel? - Přijde.
- Už má zpoždění. - Klid.
Chováš se, jako by šlo o tvůj krk.
Nevím, proč chtěli, abych byl kmotr.
Nejsme si ani tak blízcí. Jen proto, že jsme v jednom softbalovém týmu,
já nadhazuju a on chytá, si myslí, že jsme kamarádi?
Myslela jsem, že nadhazovač s chytačem si jsou blízcí.
Možná v basebalu, díky všem těm signálům, ale já to tam jen šoupnu.
My se neradíme.
Nechodí mě povzbuzovat.
Jo. A co já?
Já jsem vedle ní seděla na pár zápasech.
To nemají blízké přátele? Cpou se nám do přátelství.
Jo, cpou se nám do něj.
Takže...
už jste někdy byla na obřízce?
Ne.
Já už párkrát ano.
Pokud se vám bude dělat špatně, což je obvyklé...
držte se blízko mě.
Pomůžu vám.
Jsem kardioložka. Myslím, že to zvládnu.
Hej. Není to žádná manikúra.
Bude to jeho první vzpomínka na rodiče, jak tam stojí,
zatímco mu nějaký cizí chlap...
ušmikne kus jeho mužství, a pak si všichni dají oběd.
- Myro? - Bude v pořádku.
- Kramere, co to děláš? - Já?
- To je mohel. - Je tady.
Je na čase.
- Zdravím. - Dobrý den.
- Zdravím. Jsem mohel. - Dobrý den.
Moc mě těší. Dobrý den.
Co to bylo? Hrozně mě to vylekalo!
Bože, málem jsem dostal infarkt!
To nic, jsem v pořádku.
Nicméně, sešli jsme se tu ke svátosti obřízky.
Bude to dítě takhle řvát? Takhle to dítě brečí,
hlasitý, nepřetržitým, kvílivým pláčem? Protože to bude asi problém.
Umíte to dítě vůbec ovládat?
Protože teď by se hodilo, kdybyste to zkusili,
když to dítě brečí tím vysokým, kvílivým tónem,
ze kterého by se jeden zbláznil.
- Neměl jste problém to najít? - Jestli jsem to našel?
Nebezpečnější čtvrť jste si už vybrat nemohli?
Mám hrůzu z toho, že mě cestou zpátky na metro
někdo práskne do hlavy a sebere mi tašku.
Protože tam budu ležet a lidi na mě plivnou a vyprázdní mi kapsy.
Budu tam ležet v příkopu jako povaleč, jako pes, podvraťák, pobuda,
jako zvíře!
Bůh odpusť, aby mi někdo pomohl nebo zavolal sanitku.
Ne, to by bylo moc, vzít telefon a vyťukat pár čísel.
Proč?
No jo.
Drahá, vidíte, kde je ta sklenička?
Vidíte, jak stojí na kraji stolu?
Můžete ji dát kamkoli na stole.
Ale vy si zvolíte okraj,
aby polovina byla mimo stůl.
Jen vydechnete a ta sklenička spadne,
a pak bude po celém koberci rozbité sklo.
Bude zaklíněné do vláken toho koberce, hluboko, hluboko v chlupech, střepy skla.
Kousky skla, které z něj nikdy nedostanete.
Nedá se vysát.
Ani na kolenou ručně za pomocí lupy
nikdy neposbíráte všechny střípky.
A pak si myslíte, že je všechny máte.
A jednou, za dva roky, jdete bosá,
stoupnete na střep a zabijete se!
To chcete? Myslím, že to jistě nechcete? Co?
Má velmi dobrá doporučení, takže...
Vy budete to dítě držet?
- Ne, ne... - Haló. Kdo bude držte to dítě?
- Kdo ho bude držet? - Jerry.
- Jerry, mohl bys...? - Jo. Já ho budu držet.
- Dobře, běž. - Už jdu. Dobře, už jdu. Jdu.
- Nestrkej do mě. - Dobře, sedněte si tamhle.
Teď potřebuju dítě. Přineste mi to dítě.
Potřebuju to dítě!
- Já jim to nedovolím. - Co to děláš? Vrať se!
Dej mi to dítě!
Lidi! Lidi!
Vzpamatujte se. Jsme na obřízce!
Provádíme tady obřízku, a ne kabaretní číslo.
Není to nějaké školní představení. Není to žádná fraška.
Je to obřízka!
Posvátný, starobylý obřad
symbolizující smlouvu mezi Bohem a Abrahamem.
Nebo tak něco.
Ne, na nic nesahejte. Nesahejte na nic.
Dobře.
Mohl jsem být košer řezník jako bratr.
Vynáší to. Má to skvělé odborové výhody.
A krávy nemají rodiny.
Když vám to ujede u krávy, život jde dál.
No nic...
Pospěš, Georgi. Přidej.
- Jo, jo. - Zatracený mohel.
Obřezal mi prst. Ten mohel mi obřezal prst.
Ucukl jsi.
Ucukl? Neucukl jsem.
Georgi, ucukl jsem?
Jak to má vědět. Omdlel.
Bylo to traumatizující.
Poslední, co si pamatuju, je, jak jsi ucukl, a pak už jen tmu.
Kdo má ubrousky? Potřebuju víc ubrousků.
Podívejte se na to. Je to můj telefonní prst!
Opatrně. Krvácíš mi po celém autě.
A co to miminko?
To je v pořádku. Vzali ho pro jistotu do nemocnice.
Ale já jsem ten zraněný.
Přestaneš už s tím? Potřebuješ jen pár stehů.
Pár stehů? Ještě nikdy mi nic nešili.
Budu deformovaný. Tak nemohu žít.
To nebudu já.
Podívejte.
Páni, ty máš ale štěstí. Další skvělé místo hned před nemocnicí.
A ještě k tomu v naléhavém případě.
Ty máš ale štěstí, co?
Není to neuvěřitelné? No není?
No tak, uznejte to. Uznejte to.
POHOTOVOST
- Takového mohela jsem ještě neviděl. - Byl jeden z milionu.
- Už jsem se omluvila. - Koukni se.
- Budeš v pohodě. - Kam jde?
Jdu najít záchody.
Tady ho máme, rozklepaného mohela.
Skvělá obřízka, ale prsty mají zůstat celé.
Obřízka byla dokonalá. Za ten prst si můžete sám. Ucukl jste!
Jak jste se stal mohelem? Naučil jste se to z časopisu?
Vidíte? Zase ucukl.
Skvělé. Skvělého mohela jsi vybrala.
Ještě jednou pípněte a rozpářu vás jako uzeného jesetera.
- Moc mi nevyhrožuj, ty řeznický synku. - Řeznický synek?
Jo, co to mělo být?
Co bylo tohle? Co bylo tohle?
Pozor, Jerry, mohel má nůž!
Hej, co se to tu děje?
Měli byste se oba stydět.
Krev.
Jak je na tom miminko?
- Miminko je v pořádku. - Obřízka proběhla v pořádku.
Díky Bohu, že ten cukal miminku neublížil.
To vám neodpustím. Je to moje povolání, můj život!
Nikdo mi to brát nebude, nikdo!
Tady máte mou vizitku.
Jděte mi z cesty!
Nejde mi to.
Podívej, co mi s ním provedl.
Zmasakroval mi kluka.
Jsi ten nejhorší Kmotr, jakého jsem kdy slyšela.
Ani trochu se mu to nepodobá.
To budou Fleckovi.
Chevy Impala rok 76.
Ne, ukradli mi ho přímo před nemocnicí.
Viděl jsem, jak s ním někdo ujíždí.
Byl asi... 150 cm vysoký...
neměl vlasy...
růžovou pokožku.
Vypadal jako prase.
Jo, dobře, díky. Děkuji.
Jo.
Takže...
něco nového o prasečím muži?
- Ne. - Ne.
A není to prasečí muž, že?
Ne, není.
Jen malý, tlustý blázen.
Myro, Stane.
- Vidíte... - Nesahej na něj.
- Co se děje? - Máte padáka.
Už nejsi jeho kmotr. Ty taky ne, Elaine. Oba máte padáka.
- Nic jsem... - Dost keců.
Už jsme se rozhodli.
Chceme Kramera.
Ukázal, jak moc mu na Stevenovi záleží.
Nikdy nejdi proti rodině, Jerry.
Kmotře.
- Kmotře. - Ano.
Nejvíc mě fascinuje to,
že na každou práci, která na světě existuje,
se najde někdo, kdo ji chce dělat.
Kdo řekne: "Ano, budu v tunelu vdechovat jedovaté výpary,
sledovat projíždějící auta a dávat na všechno pozor."
Jiný řekne: Ano, budu pracovat s velkou lopatou za slonem.
Jdu do toho."
Doktoři řeknou: " Ano, budu se
celý den, každý den věnovat jedné ne zrovna lichotivé části lidského těla.
Jdu do toho."
Myslím, že většina nezaměstnaných
nejsou bez práce z jejího nedostatku.
Jen je rychle odpudí.
"Jo, hladovím a moje rodina nemá oblečení, ani kde bydlet,
ale tohle uklízet nebudu."
Překlad titulků: Roman Placzek