‫בביה"ח, הטיפול הראשוני הוא לשכב במיטה.‬
‫לא חשוב מה הבעיה שלך, תשכב.‬
‫הרופא אף פעם לא אומר,‬ ‫"המצב פחות חמור משחשבנו,‬
‫אנחנו רוצים שתישען על המשקוף‬ ‫למשך שבוע עד 10 ימים.‬
‫תראה אם זה עוזר לך."‬
‫תמיד צריך לשכב במיטה,‬ ‫אלא אם כן אתם בחדר מיון,‬
‫שם יש כיסא. ירו בך? דקרו אותך? דרסו אותך?‬
‫"שב, בבקשה."‬
‫בסגל בית החולים תמיד יש‬ ‫שילוב אתני תרבותי מעניין מאוד.‬
‫זה כמו צוות קרייני חדשות.‬
‫הרופא הוא כמו המנחה הראשי.‬ ‫יש לו שיער לבן, הוא האחראי.‬
‫האחות היא כמו הכתבת מהשטח.‬
‫אתם מקשיבים לה, אבל בסוף תמיד‬ ‫אומרים, "ועכשיו נחזור לרופא".‬
‫והסניטרים מגיעים עם האוכל וסירי הלילה,‬
‫כמו כתבי הספורט והחזאים.‬
‫ואז הראש של התינוק יצא, ואני צרחתי.‬
‫אחי, שצילם הכל, נהיה ירוק.‬
‫העיניים שלו התגלגלו, והוא התעלף.‬
‫הוא הפיל את המצלמה, והיא נשברה,‬
‫ואז השיליה עפה החוצה.‬
‫ואז הרופא אמר...‬ ‫-תודה, זה מספיק.‬
‫תראו איך הילד הזה מוצץ.‬ ‫מוצץ כאילו אין מחר.‬
‫מוצץ, מוצץ, מוצץ.‬
‫כן, כן, כן.‬
‫תראה, ג'רי, תראה.‬ ‫-כן, ראיתי.‬
‫זה גורם לך לחוסר נוחות?‬ ‫-לא, לא.‬
‫חוסר נוחות? ממש לא.‬
‫הציצי של אשתו של חבר שלי בחוץ.‬ ‫למה שזה יגרום לי לחוסר נוחות?‬
‫תראו אותו.‬
‫כמה זמן הם ממשיכים ככה?‬ ‫-שנה או שנתיים.‬
‫בלי הפסקה?‬
‫אחר כך מגיעה הגמילה.‬ ‫-אחרי היניקה באה הגמילה.‬
‫קודם יניקה, ואז גמילה.‬ ‫-חייבים להיגמל.‬
‫חייבים להיגמל.‬ ‫-צריך להיגמל.‬
‫מה אתה אומר על החניה שלי?‬ ‫-כן, ראיתי את החניה.‬
‫פותחים את הדלת של המכונית,‬
‫ואתה ישר בבית חולים.‬ ‫אין מקום חניה יותר טוב מזה.‬
‫אני בשוונג, כן...‬
‫אני כל הזמן מוצא מקומות חניה נהדרים.‬
‫ג'ורג'...‬
‫אולי התינוק ירצה לראות את החניה.‬
‫מסר חיובי ומעודד להתחיל איתו את החיים.‬
‫עדיין אפשר למצוא חניה טובה‬ ‫בעיר הזאת, אם מוכנים להשקיע.‬
‫איפה קריימר? הוא לא היה אמור להגיע?‬
‫נתת לו את המספר של החדר?‬ ‫-כן, 1397.‬
‫1937...‬
‫1937, 1937...‬
‫סליחה, אתה יודע איפה המעלית?‬
‫כן, מעבר לפינה. 1937...‬
‫אוי, אלוהים!‬
‫זה איש-חזיר!‬
‫איש-חזיר!‬
‫בכל מקרה, ג'רי, איליין,‬ ‫אנחנו רוצים לבקש מכם משהו.‬
‫אתם חייבים לראות את זה.‬ ‫חניתי במרחק שווה בדיוק‬
‫מהמכונית שלפניי, וזו שמאחוריי.‬ ‫-אתה מוכן לשתוק, ג'ורג'?‬
‫אני לוקחת מונית הביתה.‬ ‫אני כבר לא עומדת בזה.‬
‫מה התחלת להגיד, סטן? אני מצטער.‬
‫מיירה ואני רוצים שאתה ואיליין‬
‫תהיו הסנדקים של סטיבן.‬
‫אני? סנדק?‬ ‫-כן.‬
‫לעולם אל תבגדי במשפחה, איליין.‬
‫מה?‬
‫היי, כרגע ראיתי איש-חזיר. איש-חזיר!‬
‫הוא ישן, ואז הוא התעורר והסתכל עליי,‬
‫והשמיע קול נוראי, ככה:‬
‫קריימר, על מה אתה מדבר, לעזאזל?‬
‫אני מדבר על איש-חזיר.‬ ‫נכנסתי לחדר הלא נכון, והוא היה שם.‬
‫איש-חזיר?‬ ‫-איש-חזיר. חצי חזיר, חצי אדם.‬
‫יופי, קריימר.‬
‫בכל מקרה, ספרו לנו‬ ‫במה כרוך התפקיד של הסנדק.‬
‫איליין, לעולם אל תשאלי אותי על העבודה שלי.‬
‫"הסנדק"?‬
‫הדבר הכי חשוב הוא לעזור במה שקשור לברית.‬
‫לברית?‬ ‫-ברית?‬
‫אתה מתכוון לברית מילה?‬ ‫-כן.‬
‫אני מייעץ נגד זה.‬
‫קריימר, זו מסורת.‬
‫גם הקרבת בתולות לאלים היתה מסורת,‬
‫אבל כבר לא עושים את זה.‬ ‫-אולי כדאי שנעשה.‬
‫היי...‬
‫למה כל האנשים האלה‬ ‫מתקהלים סביב המכונית שלי?‬
‫לא יודע.‬ ‫-אולי הם מתפעלים ממקום החניה.‬
‫הם מסתכלים למעלה.‬ ‫-יש מישהו על הגג.‬
‫זה ההוא שאמרתי לו איפה המעלית.‬
‫אלוהים, אני מקווה שהוא לא יקפוץ...‬ ‫אוי, אלוהים!‬
‫המכונית שלי!‬
‫מוהל? מה זה מוהל, לעזאזל?‬
‫מוהל הוא האדם שמבצע את הברית.‬
‫מאיפה אני אמצא מוהל?‬
‫מוטלים, מורים...‬
‫איפה מוצאים מוהל?‬
‫לא בעיה למצוא מוהל.‬ ‫כל אידיוט יכול למצוא מוהל.‬
‫אני צריך להחזיק את התינוק‬ ‫בזמן שהם עושים את זה.‬
‫זה תפקיד קשה. אולי את רוצה לעשות את זה?‬
‫ג'רי, ראית פעם כזה...?‬
‫כזה שלא...?‬ ‫-כן.‬
‫לא, ואת?‬ ‫-כן.‬
‫ומה דעתך?‬
‫לא היה לו פרצוף, לא היתה אישיות.‬
‫זה היה כמו יצור מהמאדים.‬
‫אבל זו דעה אישית שלי.‬ ‫-היי.‬
‫קיבלתי הערכת מחיר.‬
‫תיקון הגג יעלה יותר מהשווי של המכונית.‬
‫היום אני הולך להנהלת בית החולים.‬
‫מישהו עומד לשלם על הנזק הזה,‬ ‫וזה לא יהיה אני.‬
‫נדפקת.‬ ‫-אני יודע.‬
‫הוא קופץ מגובה 20 קומות,‬ ‫ונוחת בדיוק על הגג של המכונית.‬
‫מה, יש שם ציור של מטרה?‬
‫הוא לא היה יכול לזוז איזה מטר הצדה?‬
‫תנחת על המדרכה, זה רכוש עירוני.‬
‫אני צריכה לראיין מוהל.‬
‫מה תגיד על איליין הקטנה שלנו?‬
‫למדה במוסדות החינוך‬ ‫המכובדים ביותר בחוף המזרחי,‬
‫תחרויות רכיבה, נשפים, ותראה אותה עכשיו,‬
‫מראיינת מוהלים.‬
‫כן!‬
‫מה קרה?‬ ‫-הכל בסדר?‬
‫אל תפקפקו באינסטינקטים שלי,‬ ‫כי הם מלוטשים ביותר.‬
‫תראו את זה. תראו.‬ ‫-מה עכשיו?‬
‫"בית חולים מקבל מענק למחקר דנ"א.‬
‫הממשל מממן מחקר גנטי בבית חולים באזור."‬ ‫נו, אז מה?‬
‫איש-חזיר, מותק, איש-חזיר.‬
‫אם אני אשמע שוב על האיש-חזיר הזה...‬
‫היי, אני אומר לך שאיש-חזיר קיים.‬
‫הממשלה עושה ניסויים באנשי-חזיר‬ ‫מאז שנות החמישים.‬
‫תפסיק כבר. זה שבית החולים מנהל מחקר גנטי,‬
‫לא אומר שהם יוצרים‬ ‫גזע מוטציות של אנשי-חזיר!‬
‫ג'רי, תכיר כבר במציאות. זה עניין צבאי.‬
‫הם בטח מייצרים צבא שלם של לוחמי-חזיר.‬
‫תדעו לכם, הלוואי שהיו אנשי-חזיר.‬
‫אם היו בסביבה כמה אנשי-חזיר,‬ ‫אני הייתי נראה הרבה יותר טוב.‬
‫אם מישהו ישדך אותי, הוא יוכל להגיד,‬ ‫"לפחות הוא לא איש-חזיר".‬
‫תאמין לי, יהיו הרבה נשים שירצו אנשי-חזיר.‬
‫לא משנה באיזה עיוות מדובר,‬ ‫תמיד יהיו סוטים שיימשכו אליו.‬
‫"הזנב הקטן הזה ממש מדליק אותי."‬
‫זה הספיק לי להיום.‬
‫מה, זה לא מעניין אותך?‬ ‫-לא, זה מרתק,‬
‫אבל תוכלו לעשות לי טובה?‬
‫אולי תוכלו להקליט‬
‫את שאר הדיון על "אנשי-חזיר‬ ‫והנשים שאוהבות אותם",‬
‫ואני אקשיב לזה בפעם הבאה שאני אבוא.‬
‫אני צריכה ללכת למצוא מוהל.‬
‫את צריכה לבטל את זה, איליין. זה טקס ברברי.‬
‫אולי יום אחד, כשאנשי-חזיר ישוטטו חופשיים,‬ ‫המצב ישתנה, קריימר.‬
‫עד אז, קפדו את ראשם!‬
‫קריימר, זה לא עניין של היגיינה?‬ ‫-זאת סתם אגדה.‬
‫חוץ מזה, זה הופך את המין ליותר מענג.‬
‫כן, איך זה עוזר לי בדיוק?‬
‫ג'ורג', ראית פעם אחד כזה?‬ ‫-כן, השותף שלי בקולג'.‬
‫כן? מה חשבת?‬
‫התרגלתי לזה.‬
‫טוב, אני רוצה לראות את האיש-חזיר.‬ ‫תראה לי אותו.‬
‫אל תדאג, אני אראה לך. החיים שלך ישתנו.‬
‫אולי זה סתם בחור שיש לו אף כזה.‬
‫להרבה אנשים יש אף כזה,‬ ‫והם לא בהכרח אנשי-חזיר.‬
‫תאמין לי, ג'רי,‬ ‫במקום כלשהו בבית החולים הזה‬
‫נשמעת נאקתו המיוסרת‬ ‫של איש-חזיר הקורא לעזרה.‬
‫אם אני אשמע נאקה מיוסרת, אני הולך.‬
‫אני לא רואה שום אנשי-חזיר.‬
‫אני רואה בן אדם, בן אדם, בן אדם...‬
‫רגע אחד!‬ ‫-מה?‬
‫אה, זה ג'ורג'.‬
‫המנהלנית בקומה השלישית. ניפגש במכונית.‬
‫רגע, ג'ורג', יש לך מקום במכונית לאיש-חזיר?‬
‫איש-חזיר יכול לנסוע באוטובוס.‬
‫ג'ורג', אם לאיש-חזיר היתה מכונית,‬ ‫הוא היה מסיע אותך.‬
‫מאיפה לך? ואולי לאיש-חזיר‬ ‫יש מכונית דו-מושבית?‬
‫תהיה מציאותי, ג'ורג'.‬
‫אני אגיד לך מה, אם תמצא את איש-חזיר,‬ ‫אנחנו נצטופף.‬
‫נתראה אחר כך.‬ ‫-כן.‬
‫אדון קוסטנזה, תיכנס בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫היו לנו פה יומיים מאוד קשים, בבית החולים.‬
‫רופאים, חולים, כולם...‬
‫ממש אבלים, בשל המקרה המצער הזה.‬
‫כן, אני מצטרף אליהם באבלם.‬
‫ממש נורא. הוא חלף‬ ‫מול החלון של מחלקת הילדים.‬
‫כל הילדים החולים במשחקייה,‬ ‫שהסתכלו מהחלון...‬
‫הם ממש בטראומה לאחר האירוע הזה.‬
‫מתברר שהם חשבו שהוא עף.‬ ‫אתה יודע איך זה עם ילדים...‬
‫"תראו, יש שם איש מעופף! איש מעופף!"‬
‫ואז, בום!‬
‫פה אני נכנס לתמונה.‬
‫בקטע של ה"בום".‬
‫את מבינה, גברת סווידלר, או שמא,‬ ‫"מנהלנית בית החולים סווידלר"?‬
‫קרא לי גברת סווידלר.‬ ‫-גברת סווידלר, תודה לך.‬
‫את מבינה, הטרגדיה האמורה‬ ‫השפיעה עליי באופן...‬
‫באופן מאוד אישי.‬
‫איך בדיוק?‬ ‫-כן, ובכן, את מבינה...‬
‫המנוח...‬
‫נחת על המכונית שלי.‬
‫ה"בום", כפי שאמרת זאת,‬ ‫התרחש על הגג של המכונית שלי.‬
‫מובן שאני לא יכול להימנע מהתחושה‬
‫שלו היתה זו מכונית בעלת גג נפתח,‬ ‫ניתן היה למנוע את הטרגדיה.‬
‫אבל אני לא בדיוק אדם‬ ‫מהסוג שקונה מכונית בעלת גג נפתח,‬
‫יש לי קרחת, וכל זה...‬
‫הכרתי אנשים קירחים‬ ‫שהיתה להם מכונית בעלת גג נפתח.‬
‫הם חבשו כובע.‬
‫כן, אבל צריך למשוך הכל למטה,‬ ‫וזה... בכל מקרה,‬
‫המכה, לרוע המזל...‬
‫גרמה נזק רב לכלי רכב מצוין,‬
‫והפכה אותו לבלתי ניתן לנהיגה.‬
‫כן, זה באמת מצער.‬
‫כן, מצער. כך בדיוק אני חשבתי.‬
‫כעת, גברת סווידלר, עם כל העדינות והרגישות,‬
‫ותוך התחשבות במצב בכללותו,‬
‫אני לא יכול להשתחרר מן התחושה‬
‫שבית החולים הוא שאמור, למעשה,‬
‫לפצות את הקורבן השני, שעודו חי,‬
‫של אותה טרגדיה מזעזעת.‬
‫מר קוסטנזה.‬ ‫-כן?‬
‫אדם צנח אל מותו הטראגי...‬
‫כן.‬ ‫-ואתה, בתאוות בצע, ובאטימות...‬
‫רוצה להרוויח מהעניין?‬
‫טוב, "להרוויח"...‬
‫אני חושב שההערכה‬ ‫תוכיח לך שאני לא ממש מרוויח.‬
‫אולי היא קצת גבוהה, אבל...‬
‫צא החוצה. צא מיד. צא מהמשרד שלי.‬
‫שאני אשאיר את...‬ ‫-החוצה!‬
‫זהו זה.‬
‫רגע, סליחה.‬
‫מה קרה לבחור שהיה פה קודם?‬
‫אני לא יודע על מה אתה...‬ ‫-לא, אתה יודע. היה לו כזה...‬
‫הוא היה...‬ ‫-לא.‬
‫זה לא נראה לך מוכר?‬
‫אדוני...‬ ‫-תשמע, אני יודע מה הולך פה.‬
‫אוינק, אוינק...‬
‫כן... טוב, אם תסלח לי, יש חולים שמחכים...‬
‫תקשיב לי, רופא אליל שכמוך.‬
‫בחדר הזה היה חצי חזיר, חצי אדם. איפה הוא?‬
‫איפה הוא?‬ ‫-חצי מה?‬
‫אתה יודע למה אני מתכוון! חזיר! נקניקייה!‬
‫"זה הכל, רבותיי."‬
‫אני חושב ששחררו אותו.‬
‫יופי.‬
‫הוא משקר.‬ ‫-טוב, זה מספיק.‬
‫אני הולך למצוא את ג'ורג'.‬ ‫-אני אבוא אחר כך.‬
‫קריימר...‬
‫איפה המוהל?‬ ‫-הוא יגיע.‬
‫הוא כבר מאחר.‬ ‫-תירגע.‬
‫אפשר לחשוב שחותכים לך.‬
‫אני לא מבין למה הוא ביקש ממני להיות הסנדק.‬
‫אנחנו לא כאלה קרובים.‬ ‫רק כי אנחנו משחקים יחד סופטבול‬
‫ואני המגיש והוא התופס,‬ ‫הוא חושב שיש לנו קשר מיוחד?‬
‫חשבתי שלמגישים ולתופסים באמת יש קשר מיוחד.‬
‫אולי בבייסבול, עם כל הסימנים,‬ ‫אבל אני סתם זורק.‬
‫אין לנו שיחות.‬
‫הוא לא עולה למגרש כדי לעודד אותי.‬
‫ומה איתי? אני סתם‬ ‫ישבתי איתה בקהל בכמה משחקים.‬
‫אין להם חברים יותר קרובים?‬ ‫הם מעלים בדרגה את הידידות שלנו.‬
‫כן, זו באמת העלאת-דרגה.‬
‫אז...‬
‫היית פעם בברית?‬
‫לא.‬
‫אני ראיתי כמה.‬
‫אם תהיה לך קצת סחרחורת, וזו תופעה נפוצה,‬
‫תישארי לידי. אני אעזור לך.‬
‫אני קרדיולוגית, נראה לי שאני אסתדר.‬
‫לא מדובר במניקור.‬
‫תחשבי, זה יהיה הזיכרון הראשון שלו.‬
‫ההורים שלו עומדים, בשעה שאיזה זר...‬
‫חותך חתיכה מאיבר המין שלו,‬ ‫ואחר כך עוד מגישים ארוחה.‬
‫מיירה?‬ ‫-היא תהיה בסדר.‬
‫קריימר, מה הבעיה שלך?‬ ‫-שלי?‬
‫הנה המוהל.‬ ‫-הוא הגיע.‬
‫הגיע הזמן.‬
‫היי.‬ ‫-שלום.‬
‫שלום, אני המוהל.‬ ‫-שלום.‬
‫נעים מאוד להכיר את כולכם.‬
‫מה זה היה? ממש נבהלתי!‬
‫אלוהים! כמעט חטפתי התקף לב.‬
‫טוב, אני בסדר, אני בסדר. בכל מקרה...‬
‫התכנסנו כדי לקיים את מצוות הברית.‬
‫התינוק ימשיך לבכות ככה? ככה הוא בוכה,‬
‫עם הצרחות הרמות והארוכות האלה?‬ ‫כי זאת עלולה להיות בעיה.‬
‫יש לכם השפעה על הילד שלכם?‬
‫אם כן, זה הזמן להפעיל אותה.‬ ‫כשתינוקות צורחים‬
‫בקול הגבוה והחודר הזה, זה יכול לשגע!‬
‫מצאת את המקום בקלות?‬ ‫-אם מצאתי בקלות?‬
‫טוב שלא שלחת אותי לשכונה יותר מסוכנת.‬
‫אני מת מפחד ללכת בחזרה לרכבת,‬
‫מישהו עוד ייתן לי מכה בראש,‬ ‫ויגנוב לי את התיק.‬
‫אני אשכב שם, ואנשים יירקו עליי,‬ ‫וירוקנו לי את הכיסים.‬
‫אני אשכב בתעלת הביוב, כמו איזה קבצן,‬ ‫כמו כלב, כמו איזו חיה עלובה!‬
‫חס וחלילה שמישהו יעזור לי,‬ ‫או יקרא לאמבולנס.‬
‫זה קשה מדי, להרים טלפון‬ ‫וללחוץ על כמה כפתורים...‬
‫מה הטעם?‬
‫כן...‬
‫מותק, את רואה איפה הכוס?‬
‫את רואה כמה שהכוס קרובה לקצה השולחן?‬
‫יכולת להניח אותה בכל מקום על השולחן,‬
‫למה בחרת לשים אותה בקצה,‬ ‫כך שחצי כוס נמצאת באוויר?‬
‫נשימה אחת, והכוס תיפול,‬ ‫ואז יהיו שברי זכוכית על השטיח.‬
‫הם יהיו תקועים בתוך הסיבים של השטיח,‬ ‫עמוק למטה. זכוכית שבורה,‬
‫שברי זכוכית שלעולם לא תוכלי להוציא.‬
‫אי אפשר להוציא אותם בשואב אבק.‬
‫אפילו אם תרדי על הברכיים, עם זכוכית מגדלת,‬
‫בחיים לא תצליחי להוציא הכל.‬ ‫ואז תחשבי שהוצאת הכל,‬
‫ויום אחד, שנתיים אחר כך, את יחפה,‬
‫דורכת על חתיכת זכוכית שבורה, ומתה!‬
‫זה מה שאת רוצה? לא נראה לי‬ ‫שזה מה שאת רוצה, נכון?‬
‫הוא קיבל המלצות מצוינות, אז...‬
‫אתה מחזיק את התינוק?‬
‫לא, לא.‬ ‫-הלו, מי מחזיק את התינוק?‬
‫מי מחזיק את התינוק?‬ ‫-ג'רי מחזיק אותו. ג'רי...?‬
‫כן, אני מחזיק את התינוק.‬
‫קדימה, לך.‬ ‫-אני הולך. בסדר, בסדר.‬
‫אל תדחפי אותי.‬ ‫-טוב, שב שם.‬
‫עכשיו אני צריך את התינוק.‬ ‫תביאו לי את התינוק.‬
‫אני צריך את התינוק!‬
‫לא, אני לא אתן לכם.‬ ‫-מה אתה עושה? תחזור הנה!‬
‫רבותיי, רבותיי! תשלטו בעצמכם! זאת ברית!‬
‫באנו לבצע ברית, לא הצגה קומית.‬
‫זה לא מחזה בבית ספר,‬ ‫זה לא מופע ליצנות. זאת ברית!‬
‫טקס מקודש וקדום‬
‫המסמל את הברית שבין אלוהים לאברהם...‬
‫או משהו כזה.‬
‫לא, אל תיגעו בכלום. אל תיגעו בשום דבר.‬
‫יכולתי להיות קצב כשר, כמו אח שלי.‬
‫זה כסף טוב. יש להם איגוד, והטבות.‬
‫ולפרות אין משפחה.‬
‫אם אתה טועה עם פרה,‬ ‫אתה יכול להמשיך בחיים שלך.‬
‫בכל מקרה...‬
‫מהר, ג'ורג', תלחץ על הגז!‬ ‫-בסדר, בסדר.‬
‫המוהל הארור הזה! הוא מל את האצבע שלי.‬
‫המוהל מל את האצבע שלי.‬ ‫-אתה נרתעת.‬
‫נרתעתי? לא נרתעתי. ג'ורג', נרתעתי?‬
‫מאיפה לו לדעת?‬ ‫הוא איבד את ההכרה. הוא התעלף.‬
‫זה היה מאוד טראומטי.‬
‫הדבר האחרון שאני זוכר היה‬ ‫שאתה נרתעת, ואז הכל נהיה שחור.‬
‫אצל מי ממחטות הנייר?‬ ‫אני צריך עוד ממחטות נייר.‬
‫תראו, זאת האצבע המחייגת שלי!‬
‫אתה ממלא את כל המכונית בדם.‬ ‫-ומה עם התינוק?‬
‫התינוק בסדר גמור.‬ ‫לקחו אותו לביה"ח רק ליתר ביטחון.‬
‫אבל תסתכלו עליי, אני זה שנפגעתי!‬
‫תפסיק כבר, אתה בסך הכל צריך כמה תפרים.‬
‫כמה תפרים? אף פעם לא עשו לי תפרים.‬
‫אני אהיה מעוות, אני לא אוכל לחיות ככה.‬
‫זה מנוגד לכל האישיות שלי. זה לא אני.‬
‫היי, תראו מה זה. איזה מזל שיש לכם.‬
‫עוד חניה נהדרת, ממש מול בית החולים.‬
‫ועוד במקרה חירום. איזה מזל, מה?‬
‫נכון זה מדהים? כמה זה מדהים, מה?‬
‫קדימה, תני לי. תני לי.‬
‫אף פעם לא ראיתי מוהל כזה.‬ ‫-זה היה מוהל של אחד למיליון.‬
‫אמרתי שאני מצטערת.‬ ‫-תראה את זה.‬
‫אתה תהיה בסדר. נתראה אחר כך.‬ ‫-לאן הוא הולך?‬
‫אני הולך לחפש שירותים.‬
‫תראו, הנה "רעדני" המוהל.‬
‫יופי של ברית, אבל לא היית אמור לחתוך אצבע!‬
‫הברית היתה מושלמת.‬ ‫מה שקרה היה באשמתך. נרתעת!‬
‫מי עשה אותך מוהל?‬ ‫גזרת את התואר מקופסת גפרורים?‬
‫אתה רואה? שוב נרתעת!‬
‫כל הכבוד, איליין. בחרת יופי של מוהל!‬
‫עוד מילה אחת,‬ ‫ואני אחתוך אותך כמו דג מעושן.‬
‫אל תאיים עליי, חתיכת קצב.‬ ‫-קצב?‬
‫כן? מה היה הקטע הזה?‬
‫מה זה היה? תגיד לי מה זה היה.‬
‫זהירות, ג'רי, למוהל יש סכין!‬
‫מה הולך פה?‬
‫תתביישו לכם, שניכם!‬
‫דם!‬ ‫-איך התינוק?‬
‫הכל בסדר עם התינוק.‬ ‫-הברית עברה בשלום.‬
‫תודה לאל שהנרתע לא גרם נזק לתינוק.‬
‫אני עוד אנקום בך.‬ ‫זו הפרנסה שלי, אלה החיים שלי!‬
‫אף אחד לא יהרוס לי אותם!‬
‫הנה כרטיס הביקור שלי.‬
‫זוזו מהדרך!‬
‫אני לא מצליח.‬
‫תראי מה הם עשו לילד שלי.‬ ‫הם הרגו את הילד שלי.‬
‫זה החיקוי הכי גרוע ששמעתי ל"סנדק".‬ ‫זה אפילו לא דומה.‬
‫זה הזוג פליק.‬
‫שברולט אימפאלה 76'.‬
‫גנבו אותה, מול בית החולים.‬
‫ראיתי אותו נוסע.‬
‫הוא בערך בגובה מטר וחצי...‬
‫ללא שיער...‬
‫עור ורוד...‬
‫נראה כמו חזיר.‬
‫כן, יופי. תודה לך.‬
‫כן.‬
‫שמעת משהו מהאיש-חזיר?‬
‫לא.‬ ‫-לא.‬
‫והוא לא ממש איש-חזיר, מה?‬
‫לא, הוא לא. הוא סתם חולה נפש שמן וקטן.‬
‫מיירה. סטן.‬
‫אל תיגעו בו.‬ ‫-מה קרה?‬
‫אתה כבר לא הסנדק, ג'רי.‬ ‫גם את, איליין. שניכם בחוץ.‬
‫אבל אני לא עשיתי...‬ ‫-בלי אבל. הגענו להחלטה.‬
‫אנחנו רוצים את קריימר.‬ ‫הוא הראה לנו כמה סטיבן חשוב לו.‬
‫לעולם אל תבגוד במשפחה, ג'רי.‬
‫הסנדק.‬
‫-כן.‬
‫מה שמדהים, לדעתי,‬ ‫זה שלא משנה באיזו עבודה מדובר,‬
‫תמיד יש מי שמוכן לעשות אותה.‬
‫יש מי שאומר, "אני אעמוד‬ ‫במנהרה ואנשום את עשן המכוניות,‬
‫אראה את המכוניות נוסעות,‬ ‫ואדאג שהכל יהיה בסדר."‬
‫יש מי שאומר,‬ ‫"אני אלך מאחורי הפיל עם את גדול".‬
‫יש רופאים שאומרים, "כן, אני אתעסק‬
‫בחלק אחד דוחה של הגוף האנושי,‬
‫כל יום, כל היום. אני אעשה את זה."‬
‫אני חושב שהרבה מהמובטלים‬ ‫מסוגלים למצוא עבודה,‬
‫אבל הם נגעלים בקלות.‬
‫"כן, אני רעב, ולמשפחה שלי אין אוכל ובית,‬
‫אבל את זה אני לא מנקה."‬