Jeg var ude at spise forleden aften.
Jeg kan ikke lide systemet med regningen efter maden.
Inden man spiser har penge ingen værdi.
Når man er sulten, er penge ikke vigtige. Man er konge.
"Flere drinks... aperitiffer! Fart på.
Det skal være vores livs bedste måltid."
Efter maden sidder man med opknappede bukser,
iturevne servietter og skodder i kartoffelmosen.
Så kommer regningen, og folk bliver sure og undrer sig.
"Hvad er det her?
Hvordan kan det være?" Regningen sendes rundt.
"Kan det her virkelig passe?
Vi er mætte. Hvorfor køber vi så meget mad?"
Jeg tror, Superman har en god humoristisk sans.
Han har aldrig sagt noget sjovt.
Han har alt. Hvorfor skulle han ikke have humor?
Enten fødes man med humor eller ikke. Det forandrer ikke noget,
selvom man rejser fra Kryptons røde sol til Jordens gule.
Hvorfor skulle hans humor ikke blive påvirket af vores gule sol?
Det ved jeg ikke, men han er ikke sjov.
-Hej. Ja, undskyld, jeg kommer for sent. -Det er helt i orden.
Jeg tabte en vindrue.
Jeg tabte en vindrue i køkkenet og kunne ikke finde den.
Jeg stod på knæ i ti minutter og ledte efter den dumme drue.
Jeg ved ikke, hvor den blev af.
Græd du? Det er kun en vindrue. Du skal nok finde den.
Nej, jeg er allergisk. Fyren, jeg ser...
-Robert. -Robert, ja. Tak.
Jeg er allergisk over for hans to katte.
Når jeg endelig møder en normal fyr, kan jeg ikke være hjemme hos ham!
Og min lejlighed kan han selvfølgelig ikke være i.
Det giver problemer. Han kan ikke engang forlade kattene i en weekend.
Fyre med katte... Jeg ved ikke, jeg...
-Hende, som jeg ser... -Vanessa?
Vanessa, ja. Tak. Jeg vil spørge, om vi skal tage væk et par dage.
Nej, nej, nej. Det fraråder jeg.
I har kun kendt hinanden i en måned. En weekend kan blive en tikamp.
Besøg det sted i Vermont, som jeg fortalte om.
De har separate haner for varmt og koldt vand.
Hun ville elske det.
Gider du give mig avisen der? Bare økonomisektionen.
Du må hellere finde den drue, inden den muterer.
En muteret drue terroriserede engang en hel by i Texas.
Ikke engang hæren kunne stoppe den. Den havde en kerne af stål.
Op igen? Det er utroligt. Jeg køber.
-Hvad vil du købe? -Aktier.
Min ven Simons kender en børshaj, Wilkinson.
Nu er der en stor fusion i gang. Jeg måtte ikke fortælle det.
I skulle også overveje det.
Wilkinson siger til, nøjagtig hvornår jeg skal sælge. Er I med?
-Jeg ved nu ikke. -Jeg har ingen penge.
-Hvad hedder selskabet? -Centrax.
De har en ny teknik til at vise opera i tv.
-Opera i tv? -En elektronisk himstregims.
-Hvor meget vil du satse? -5000 dollars. 10,000.
5000...
Wilkinson har investeret millioner! Aktien er gået tre point op.
-Hvad, hvis jeg taber? -Sats 2500.
Vi gør det sammen.
Okay, 2500...
-Vil I bestille? -Han betaler.
Jeg starter med en tunsandwich.
-Tun? -Det med delfinerne?
De dør i nettene.
Begrebet "frokost" er baseret på tunfisk.
Kan du ikke gøre en eneste uselvisk ting?
Når jeg kører, lader jeg altid folk komme ind foran.
Værsgo, værsgo...
Okay, jeg tager kyllingesalat.
Jeg tager en muffin med margarine ved siden af og kaffe.
-Og du? -Jeg tager tunfisk.
Dem, der sad bagved og snakkede, ødelagde filmen.
-Hvorfor gjorde du så ikke noget? -Hvad?
Jeg vendte mig jo halvt om mod fyren.
Så vendte jeg mig helt om og himlede med øjnene.
Hvis man gør mere ud af det, kan man få en på lampen.
-Undskyld, har I dem her i puder? -Ingen puder, kun flager.
-Har du tænkt over turen? -Ja.
Min ven kender et fint sted i Vermont.
Sådan nogle ture medfører et stort pres.
Det er ligesom at putte forholdet i en tidskompressor.
Vi når til seksmånedersstadiet på tre dage.
Du vil altså bringe forholdet til fase to.
Ja, jeg elsker fase to.
Ekstra tandbørster, øget telefonkontakt,
man går nøgen rundt...
Gaverne bliver bedre i fase to.
-Kan vi fiske deroppe? -Selvfølgelig. Karper, marliner...
-Marliner i Vermont? -Ja. Store, kæmpende marliner.
Aktien er den samme som sidste gang.
Der sker ikke noget, efter at børsen lukker.
Det her er en anden avis. Måske har de forskellige... kilder.
-Er det min avis? -Dårligt nyt.
-Hvad? -Centrax.
-Er den gået ned igen? -To et halvt point.
Sig, det er løgn.
Jeg har mistet næsten halvdelen af mine penge.
-Jeg advarede dig. -Ja.
Børsen bliver manipuleret. Man kan ikke vinde.
Der er én ting, jeg ikke fatter. Hvorfor glæder det dig?
Sælg aktierne nu!
-Hvad sker der, George? -Sig, at du sælger!
Hvor er han henne?
Ingenting? Jeg har mistet næsten halvdelen.
Så ring mig op igen.
Ingen har kunnet finde Wilkinson i tre dage.
Du skulle have satset dine penge på min slipseudruller.
Hvad var det nu, det var?
Du er på restaurant og skal til et vigtigt møde.
-Øv, du har fået sennep på slipset. -Nej!
Riv det af, så ruller der et nyt ud.
Og så er du af sted.
"Af sted" var ordet...
Skal du nogen steder hen?
Jeg skal til Vermont med Vanessa.
Må jeg bo her? Der kommer en masse venner i weekenden.
-Hvad for nogle venner? -Folk, jeg mødte til en rockkoncert.
Må de sove i din seng?
Det er gode mennesker, anarkister. De er... kæmpestore.
George... Hvad? Det mener du ikke.
Hvad er der i vejen?
Hvad gør vi så?
Flot... Vi snakkes ved.
Wilkinson, som skulle sige til, når vi skulle sælge, er på hospitalet.
-Hvad fejler han? -Det vidste Simons ikke.
-Har Simons talt med ham? -Naturligvis!
Han har lagt beskeder, men har ikke hørt noget...
-Nu sælger jeg. -Vent lidt længere.
Jeg er et nervevrag. Jeg er ikke skabt til det her.
Nu gider jeg ikke mere. Jeg tager hen på hospitalet.
-Jeg finder ud af, hvad der sker. -Du kender ikke engang manden.
Jeg begynder at snakke og arbejder mig hen imod sagen.
Hvad gør du så, hvis han ligger i respirator?
"Hvordan går det, mr. Wilkinson?
Forresten, hvordan går det med Centrax?"
Måske hviler han sig bare.
-Hvem hviler sig på et hospital? -Er du læge eller hvad?
-Okay, okay... Hvornår gør du det? -I dag.
Gør ingenting, før du hører fra mig.
Jeg skal sådan på toilettet.
-Kan jeg hjælpe dig? -Jeg hentede den her i går.
Den er krøbet. Jeg kan ikke have den på.
-Hvornår afleverede du den? -Hvorfor? Se, hvordan den ser ud.
-Har du kvitteringen? -Den er væk.
-Du skal have en kvittering. -Glem kvitteringen.
Skjorten er blevet en hånddukke. Hvad skal jeg gøre?
-Hvordan ved jeg, vi har vasket den? -Tror du, det er et nummer?
At jeg kører rundt i byen og franarrer renserier penge?
Jeg er ikke ude efter penge.
Jeg vil høre en renserimand indrømme, at noget er hans skyld.
Jeg vil have en indrømmelse.
Måske bad du om at få den vasket.
Nej, renset.
Lad mig forklare dig noget.
Kemikalier kan reagere ved kontakt med visse materialer...
Du krøb den. Sig, at du krøb den!
Jeg krøb den.
Jeg går hen på renseriet for at kunne sige:
"Den er ødelagt."
Renserimanden kan svare: "Det er ikke vores ansvar.
Vi ødelægger kun tøjet. Mere er vi ikke forpligtet til."
Problemet med rensning er, at vi tror, at det er muligt.
De renser vores tøj, men de gør det ikke vådt.
Alt er tørt.
Der må være nogle væsker, som de benytter sig af.
Har I fået noget på skjorten og forsøgt at fjerne det sådan her?
Det er rensning.
De har ikke 80 fyre, der står sådan her. "Fart på!
Vi har mange skjorter i dag."
-Prosit! -Tak.
Hvilke beviser er der for, at katte er kloge?
Er det, fordi de er renlige? Beklager...
Min onkel Pete går i bad fire gange om dagen, men kan ikke tælle til ti.
-Hvad vil du gøre? -Jeg kan ikke finde på en løsning.
Medmindre kattene kommer ud for en tragisk ulykke.
Hvad tror du, en lejemorder tager for at nakke to katte?
Ikke så meget. Måske 13-14 dollars pr. kat.
Vil du tjene 28 dollars, Jerry?
Jeg er ikke nogen kattemorder.
Kunne vi to ikke tage derhen lige nu og barbere dem?
Jeg ville gerne, men George kommer snart tilbage fra hospitalet.
Ellers ville jeg helt sikkert tage med.
Tog han hen på hospitalet? Han er ikke rigtig klog.
Han er ikke rigtig klog, og du vil myrde to katte...
Ja, den er gået ned igen.
-Hvor meget har du mistet? -1500 dollars.
Du behøver ikke sige "wow".
Hvad er det for et smil?
Det er George.
Se på hende her ved busstoppestedet, Jerry.
-Jeg behøver ikke kigge. -Sikke en krop...
-Hun er som skabt til mig. -Du er sikkert lige, hvad hun søger.
En fremmed, som sidder med en kikkert på niende sal.
Jeg går ned og prøver at tale med hende.
Hvad?
Tog du derhen?
Sagde han, hvad der ville ske?
Hvor længe var du der?
15 sekunder.
-Sagde du, at du kendte Simons? -Jeg nævnte Simons.
Øjeblikket efter befandt jeg mig på parkeringspladsen!
Måske er de blevet uvenner.
Jeg siger dig bare...
Af en syg mand at være er han meget stærk.
Jeg tager til Vermont. Jeg vil ikke tænke på det her. Jeg sælger.
-Gik det ikke? -Ikke ligefrem.
Hvad vil du med aktierne?
Jeg beholder dem. Jeg går ned med skibet.
Jeg kender en fyr, som giver mig rabat på gummisko.
-Det har du fortalt. -Nå ja...
Få mig væk herfra! Sikke en brøler.
Hvordan kunne jeg tro på det her? Der er en hel dag tilbage!
Jeg har ikke mere at sige. Jo, en ting.
Det er et flot ur.
-Trækker du det op? -Nej, det er batteridrevet.
Køreturen hjem bliver skøn. Jeg kører stærkt. De kan bare bure mig inde.
-Skal jeg bede om et nyt værelse? -Nej, det er okay.
Er det ikke charmerende med separat koldt og varmt vand?
Egentlig ikke.
-Hvad vil du lave i eftermiddag? -Hvad kan vi lave? Det regner.
Vi kunne spille Ludo.
Eller vi kan spille tampen brænder.
Måske kan jeg finde en ledning, jeg kan hænge mig i.
-Hvad er det for en parfume? -Den kender du ikke.
-Jo, hvad er det for en? -Det kan jeg ikke sige.
Det er jo ganske normalt...
Undskyld, må jeg se økonomisektionen?
Solgte du ikke aktierne?
Jo, men jeg er nysgerrig. Det er en uge siden.
Seks point?
-Den er gået seks point op. -Jeg sagde, du ikke skulle sælge.
-Jeg sagde, at markedet fluktuerer. -Alle ved, at markedet fluktuerer.
Jeg er lige blevet fluktueret for 4000 dollars.
-Det er sikkert derfor... -Hvad?
-Glem det. -Derfor at hvad?
Det er sikkert derfor, vi bor her, fordi du mistede penge.
Hvad er mine udsigter? Jeg har 29 timer tilbage.
Jeg har i det mindste tid til at komme på, hvad parfumen hedder.
Jeg tror, jeg dør...
-Tag noget dessert. -Jeg har det fint, tak.
-Spis, Elaine. Jeg betaler. -Jeg er mæt.
-Så lad være med at spise op. -Hun er mæt.
Nå, store kanon...
Hvor meget tjente du på din transaktion?
-Jeg diskuterer ikke tal. -Hvor meget?
Det ved jeg ikke. 8000, måske. Det er en Hyundai.
Jeg sagde, du ikke skulle sælge. Simons og Wilkinson tjente kassen.
-Er Wilkinson blevet udskrevet? -Nej.
Så hurtigt bliver man ikke udskrevet efter en plastikoperation.
-Er det stadig kattene? -Nej, nu er jeg forkølet.
-Hvad skete der med dem? -Jeg gav ham et ultimatum.
-Valgte han kattene? -Det er nogle meget renlige dyr.
Det er ret slemt at blive fældet af en kat.
Næsten lige så slemt som at blive fældet af en parfume.
Jeg sagde, at den slags ture ødelægger et forhold.
Synd, at din ven Superman ikke kan skrue tiden tilbage.
Så fik du pengene tilbage og undgik Vermont.
-Kan Superman rejse i tiden? -Det har vi diskuteret.
Wilkinson har gang i noget nyt.
The Tramco Corporation i Springfield, tror jeg.
De introducerer en slags robotslagter.
Robotslagter?
Hvis I vil satse, skal I skynde jer.
Skat...
Nej, nej... Det skulle dække det.
Øjeblik...
Kom nu!
Folk siger, at man skal lade pengene arbejde for en.
Jeg vil arbejde selv og lade pengene hvile.
Man sender pengene ud for at arbejde, men tit bliver de fyret.
Man tænker: "Hvad skete der?"
"Ja, jeg kan godt huske dine penge.
"De kom sent, tog fri... Vi var nødt til at fyre dem."
Tekster af: Rosa Reenberg