Ходив вечеряти, в кінці, як завжди, принесли чек.
Ніколи не розумів системи приносити чек в кінці.
Бо гроші до їжі та після - різні речі.
До їжі - вони не мають цінності.
Вам байдуже, коли ви голодні.
Ви сідаєте у ресторані, і як імператор: «Напої мені!
Закуски! Швидко.
Це буде найкраща вечеря в нашому житті».
А після їжі у вас розстібнуті штани,
всі серветки брудні, бички стирчать з товченої картоплі.
І в цю мить приходить чек.
Люди завжди засмучуються.
Він збиває їх з пантелику.
«Що це?
Як це можливо?»
Пускають його по столу. «Гадаєш, це вірна цифра?
Ми вже не такі й голодні. Навіщо ми це замовили?»
Гадаю, в Супермена дуже гарне почуття гумору.
Не чув від нього жодного жарту.
Але ж це логічно.
В нього є суперсила, супершвидкість.
Певен, є й супергумор.
Ніби логічно, але…
Почуття гумору або є з народження, або немає. Це не змінюється.
Перелети ти хоч з-під червоного сонця Криптону до жовтого Землі.
Чому саме на цю рису ніяк не впливає жовте сонце Землі.
Не знаю. Але він несмішний.
Гей. Знаю-знаю. Пробачте, що запізнилася.
Жодних проблем.
У мене впав виноград.
-Що? -Виноградина впала з рук на кухні.
І вона зникла.
Не могла знайти.
Я десять хвилин повзала та шукала ту дурну виноградину.
Гадки не маю, де вона зникла.
Ти плакала? Це ж лише виноградина.
Ще знайдеш.
Ні. В мене просто алергія.
-Я зустрічаюся з хлопцем… -Роберт.
Роберт. Так. Дякую.
В нього два коти, а в мене алергія.
Я нарешті зустріла нормального чоловіка…
і не можу бути в нього вдома.
А моя квартира - акторська студія, тому туди ми теж не можемо піти.
І це створює купу проблем.
Він й на вихідні нікуди не їде через своїх котів.
Хлопець з котами… Ну, не знаю.
-Я хотів запросити дівчину… -Ванессу?
Ванессу. Дякую.
Хотів запросити її кудись з'їздити на декілька днів.
Ні-ні.
Я не раджу. Скільки ти знаєш ту жінку, місяць?
І будеш з нею 72 години, це як побачення-марафон.
Чом не зводиш її до того місця у Вермонті, про яке я розповідала?
Те чарівне місце з…
З окремими кранами для гарячої та холодної води.
Їй сподобається.
Як витончено. Слухай, якщо не важко,
подай мені ту газету.
Лише бізнес-секцію.
Краще знайди ту виноградину, доки вона не мутувала.
В Техасі виноградина-мутант взяла у рабство ціле місто.
Проти неї вислали армію. Ніхто не міг її зупинити.
Мабуть, в неї були сталеві кістки.
Знову зріст.
Неймовірно.
Таки куплю.
Що саме?
Акції.
Що за акції?
-Знаєш мого друга Саймонса? -Може.
Він знає хлопця, Вілкенсона, той добре піднявся на акціях.
Він дізнався, що скоро відбудеться велике злиття.
Краще промовчу. Вам теж варто над цим задуматися.
-Як високо вони виростуть? -Не знаю.
Саймонс мені сказав, якщо я з ними,
Вілкенсон скаже, коли треба продавати.
-Ти зі мною? -Навіть не знаю.
Я б спробувала, але немає грошей.
-А що за компанія? -«Центракс».
Вони винайшли нову техніку телетрансляції опери.
Телетрансляції опери?
Якась електронна штучка.
-Скільки інвестуватимеш? -П'ять тисяч.
Десять тисяч.
П'ять.
-Боже. -Давай!
У Вілкенсона мільйони в акціях.
Вони на очах виросли на три пункти.
Що, як все втрачу?
Давай! Давай по 2500. Зробимо це разом. Давай.
Інвестуємо разом.
-Гаразд, 2500. -Молодець.
Готові зробити замовлення?
Першим інвестора.
Моя ставка? Гаразд.
Я відкриюсь з сендвіча з тунцем.
Тунець?
Знов за дельфінів?
Вони помирають у сітках.
В основі всього ланчу лежить тунець.
Джеррі, ти не можеш додати хоч одну неегоїстичну річ до своїх звичок?
Гей, коли я на автівці, я постійно пропускаю людей.
Завжди всім махаю.
«Проїжджай».
Гаразд-гаразд. Я буду салат з курятиною.
А я буду англійський кекс з маргарином та чашку кави.
А ви?
Я буду тунця.
Люди, які теревенили позаду нас, зруйнували для мене перегляд кіно.
Чому ти нічого не сказав?
А що мені робити?
Я подивився на хлопця в півоберти.
А потім повернувся повністю та закотив очі.
Якщо зроблю щось більше, ризикую отримати в пику.
Пробачте. У вас є такі, але подушечки?
Ні, лише пластівці.
САЛАТНИЙ БАР РОЗДІЛЬНО - З НАПОЯМИ
Не думала щодо поїздки?
Так, думала.
Знаєш, мені підказали гарне місце у Вермонті.
Не знаю. Я трохи хвилююся. Такі поїздки - це завжди тиск.
Це ж добре. Прискорює рівень інтимності.
Це як покласти відносини у часову камеру.
Шість місяців відносин за три доби.
Ага, ти так хочеш перевести наші відносини до другої фази.
Саме так. Обожнюю другу фазу.
Ще одна зубна щітка, частіші телефонні розмови…
ходити голими по квартирі.
У другій фазі і подарунки стають кращими.
Справді?
А там можна рибалити?
Авжеж. На кого підемо? На карпів, марлінів?
В Вермонті водяться марліни?
Великі бійцівські марліни.
Джеррі, акції такі ж самі, як хвилину тому.
Після закриття ринку акції не міняються.
Знаю, але це інша газета. Може, в ній є… інші котирування.
Це моя газета?
Погані новини, друже.
-Що? Які? -«Центракс».
Знову поповз вниз?
-На два з половиною. -Не може бути. Дай гляну.
Це чотири з половиною пункти за три дні.
-Це майже половина моїх грошей. -Гей, я попереджав.
-Так. -Через маніпулювання слабкими облігаціями.
Тобі не перемогти.
Я не розумію лише одного.
-Чому ти радієш? Джорджа Костанцу. -Гей, мені байдуже.
Я кажу тобі, здихайся акцій!
Джордже, що відбувається?
Продавай! Скажи: «Я продаю!»
І що той хлопець?
Нічого? Зникла майже половина моїх грошей.
Передзвони.
Ніхто не знає, де Вілкенсон. Вдома немає, три дні не було на роботі.
Не вірю, що ти вклав гроші у «Центракс».
Міг би інвестувати в мій дозатор краваток.
Дозатор краваток.
-Що це таке? -Отже, ти в ресторані.
-В тебе важлива зустріч. -Ага.
«Боже». В тебе на краватці гірчиця.
О ні!
Просто відриваєш її, і…
В тебе нова краватка.
І все, можеш іти.
Можеш іти, це точно.
Гей, куди їдеш? В подорож? Що за мапа?
Так, їду на кілька днів до Вермонту з Ванессою.
Гей, можна позичити квартиру?
До мене на вихідні приїдуть друзі.
-Що за друзі? -Ми познайомилися на рок-концерті.
Можна в тебе заночувати?
Вони дуже гарні люди, Джеррі. Вони анархісти.
-Вони… Вони круті. -Ага.
Джордже. Що?
Жартуєш?
І що там?
А що робити нам?
Чудово. Поговоримо пізніше.
Вілкенсон, той, хто мав підказати, коли продавати акції, у лікарні.
ЧИСТКА ЗА ДЕНЬ
Не знаєш, що з ним?
Саймонс зміг дізнатися лише те, що він в лікарні.
Гаразд. Саймонс з ним на зв'язку?
Авжеж, він був. Залишив два повідомлення.
Просто не отримав відповіді.
Гаразд. Я продаю.
Зачекай ще трохи.
Не треба було вплутуватися. Ці нерви не для мене. Я не підходжу.
Гаразд. Я сам туди поїду.
-Куди? -У лікарню.
-У лікарню? -Дізнаюся, що відбувається.
Здурів? Ти його навіть не знаєш.
І що?
Я почну з віддаленої теми, а потім перейду до потрібної.
Що, як він під апаратом чи щось таке?
Що робитимеш?
«Як почуття, м-ре Вілкенсон?
До речі, що там з "Центраксом"?»
Може, він відпочиває.
Кого кладуть до лікарні відпочити?
Ти що, лікар?
Гаразд. Коли ти туди поїдеш?
Сьогодні.
Не роби нічого, доки не подзвоню.
Гаразд.
Боже, як же я хочу в туалет.
Чим можу допомогти?
Вчора я забрав з чистки сорочку. Вона зовсім сіла.
Я не зможу її носити.
Коли ви її приносили?
Яка різниця? Подивіться. Ви бачите, яка вона?
Чек є?
Я не знаю, де він.
Вам потрібен чек.
Забудьте про чек, гаразд?
Навіть якби я його мав. Вона тепер підійде лише ляльці.
І що мені з нею робити?
Так, але звідки мені знати, що саме ми її чистили?
Ви що, гадаєте, це гарна шахрайська схема?
Кататися з сорочкою по хімчистках та просити гроші за неї?
Забудьте про гроші, вони мені не потрібні.
Я лише хочу почути, що хімчистка визнає свою провину.
І все. Я лише хочу визнання провини.
Може, ви попросили її випрати.
Ні. Лише почистити.
Дозвольте дещо пояснити.
Різні типи тканин вступають в реакцію з певними хімікатами…
Вона сіла через вас.
Просто так і скажіть.
Це моя провина.
Гадаю, ми ходимо до хімчистки, сказати працівнику: «Цю річ зруйновано».
А він щоб нам відповів: «Ми ні за що не відповідаємо.
Ми лише нищимо речі. На цьому
наші повноваження закінчуються».
Проблема хімчисток в тому, що вони вірять, що це можливо.
Так? Вони чистять одяг, але не перуть його.
Це суха чистка.
Але вони використовують рідини, хімікати.
Сухої чистки не існує.
Коли щось впало на сорочку, і ви струшуєте ось так.
Ось це суха чистка.
Не думаю, що вони роблять саме це і купа людей стоїть і: «Ну ж бо. Швидше.
В нас сьогодні багато замовлень».
-Будь здорова. -Дякую.
Чи є докази, що коти взагалі розумні? Що вони вміють?
Бо вони чисті?
Пробач.
Дядько Піт миється десять разів на день, але не в змозі порахувати до десяти.
Що робитимеш?
Не знаю. Не можу нічого вигадати.
Хоча, може, з ними щось випадково станеться.
Як гадаєш, скільки захоче кілер за кілька котів?
Навряд чи дуже багато.
Може, 13-14 баксів за кота.
Ну як, Джеррі, хочеш заробити 28 баксів?
Я не вбиваю котів.
А як щодо вдертися туди та поголити їх?
Я б з радістю, Елейн, але…
Скоро з лікарні повернеться Джордж. Маю дочекатися.
За інших обставин, я тільки з радістю.
-Він справді туди пішов? -Так.
Він здурів.
Ага, він здурів. Це ти хочеш вбити двійко котів.
Знаю-знаю. Вони знову падають.
Скільки вже втратив?
Не знаю, 1500.
Не треба твого «вау», я й сам знаю.
І знову ця твоя посмішка.
Що з тобою таке?
Це Джордж.
Так.
Диви, яка на зупинці. Джеррі, тільки подивися.
Не хочу я дивитися.
Оце так тіло.
Ага. У моєму стилі.
Ага, ти сто відсотків у її стилі.
Незнайомець, який витріщається на неї у бінокль з десятого поверху.
Піду туди, спробую познайомитися.
Що?
Що, ти ходив?
Він сказав, що станеться?
Скільки ти там був?
П'ятнадцять секунд.
Ти сказав йому, що знаєш Саймонса.
Так, сказав за Саймонса?
Оговтатися не встиг, а я на парковці!
Мабуть, вони посварилися.
Скажу єдине.
Як на хвору людину він дуже сильний.
Все.
Я їду до Вермонту. Не хочу про це думати. Я продаю.
-Не спрацювало, га? -Не зовсім.
Що робитимеш з акціями?
Залишу собі.
Піду на дно з кораблем.
Я знаю одну людину, тепер купую кросівки зі знижкою.
Знаю. Ти вже казав.
Точно.
Боже, витягни мене звідси. Яка ж це була помилка.
З чого я взяв, що це спрацює?
А в мене ще один день!
Мені вже немає про що говорити.
Хвилинку. Є дещо.
Гарний годинник.
Так.
Ти його заводиш?
Він на батарейці.
Як зручно.
Ну, поїздка додому буде просто чарівною.
Буду перевищувати як можу. Хай заарештують, байдуже.
Це менеджер. Спитати за іншу кімнату?
Ні, все гаразд.
Отже, роздільні крани для гарячої та холодної води… не справили враження?
Не дуже.
-Чим хочеш зайнятися? -А чим можемо? Там дощ.
Можемо зіграти в слова.
Можемо зіграти в карти.
Може, в них є подовжувач, що я міг повіситися.
Що це в тебе за парфуми?
Ти їх не знаєш.
Ні, скажи.
Не можу.
Так, це нормально.
Пробачте, сер. Можна взяти бізнес-секцію?
-Акції? -Дякую.
Гадала, ти їх продав.
Так, але мені просто цікаво.
Пройшов тиждень. Хочу перевірити.
Шість пунктів?
БІЗНЕС
Акції піднялися на шість пунктів.
Я ж казала не продавати.
Ти такого не казала.
Я казала, що ринок коливається. Забув?
Ванессо, авжеж, ринок коливається. Це знають всі.
Я щойно відколивався на 4000 доларів.
Мабуть, тому ми…
-Що? -Забудь.
Ні, продовжуй.
Мабуть, тому ми й стирчим тут, бо ти втратив гроші на акціях.
Отже, скільки ще?
Двадцять дев'ять годин?
Хоча б часу вистачить, щоб дізнатися назву парфумів.
Джеймс. Він мене вбиває.
З'їж ще чогось. Десертику?
Я наївся.
Елейн, їж. Про все подбали.
Я вже наїлася.
Тоді не доїдай.
Вона наїлася.
Отже, татусю, мені цікаво.
Скільки ти отримав з транзакції?
Я не люблю розмовляти про цифри.
Скільки?
Не знаю, 8000. Це «Хьюндай», хай їй грець.
Я ж казав, не продавай.
Саймонс зробив, Вілкенсон в нормі.
Вілкенсона виписали?
Ні. Ти здивуєшся.
Після пластики носу так швидко не виписують.
Боже.
Це досі через котів?
Ні.
Я просто застудилася.
А що з твоєю ситуацією?
Я поставила йому ультиматум.
Він обрав котів?
Вони дуже чисті тварини.
Маю зізнатися, програти котам - це поганенько.
Майже так само погано, як програти парфумам.
Казав же, такі поїздки - вбивці стосунків.
Шкода, твій друг Супермен не може пролетіти навколо Землі на супершвидкості
та повернути час назад.
І гроші не втратив би, і у Вермонт не поїхав.
Супермен може подорожувати в часі?
Ми вже це проходили.
Вілкенсон має інсайд по іншій компанії.
«Трамко-Корпорейшн».
Зі Спрінгфілду, здається.
Вони хочуть представити якогось робом'ясника.
Робом'ясника?
Якщо цікавить…
Трохи часу ще є.
Люба.
Ні-ні. Там вистачить.
Хвилинку. Я подивлюся.
Добре.
Їжте. Давайте-давайте.
Я не інвестор.
Люди постійно мені кажуть: «Гроші мають працювати за тебе».
Я вирішив, що працюватиму сам.
Хай гроші розслабляться. Розумієте?
Бо коли посилаєш гроші працювати за себе, їх часто звільняють.
Дивишся: «Що сталося? Були ж гроші. Вони працювали за мене».
«Так, я пам'ятаю ваші гроші.
Запізнилися, забагато лінувалися.
Ми мали їх звільнити».
Переклад субтитрів: Фатун Володимир